Справа № 640/12498/20
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Беспалова О.О. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Ткаченко В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» до Головного управління ДПС в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, що прийнято Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві від 09.01.2020 року № щодо порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, на загальну суму 337 555,40 грн. та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10%, у сумі 33 755, 54 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, в апеляційній скарзі апелянт просив замінити первісного відповідача - Головного управління ДПС в м. Києві правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Постанова № 893) ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком., зокрема ГУ ДПС у Київській області.

Пунктом 2 Постанови № 893 установлено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються. Таке рішення приймається Державною податковою службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань даних про територіальні органи Державної податкової служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови, як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структур, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 893 права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи.

Відповідно до статті 21-1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» та Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 р. N 227 (зі змінами), Державна податкова служба України видала наказ від 30.09.2020 р. № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» (далі - Наказ № 529), яким наказала утворити як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, а Департаменту правової роботи - подати державному реєстратору документи для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відповідної інформації про утворення територіальних органів Державної податкової служби як її відокремлених підрозділів.

Відповідно до Наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 року № 755 розпочато з 01.01.2021 року здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови № 893.

Отже, з 01.01.2021 року відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання адміністративної компетенції від ліквідованого Головного управління ДПС у м. Києві як юридичної особи публічного права () до Головного управління ДПС у м. Києві як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

В свою чергу, Головне управління ДПС у м. Києві () втратило адміністративну процесуальну правоздатність органу, який згідно із законом виконує функції, зокрема у сфері реалізації державної податкової політики на території м. Києва.

Отже, враховуючи викладене, наявні правові підстави для заміни відповідача в порядку процесуального правонаступництва - на Головне управління ДПС у м. Києві ().

16 травня 2022 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 15534, від Товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого позивач повністю заперечує проти задоволення вимог апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою, наголошує, що судовими рішеннями у справах № 826/11045/15 та 640/14815/19 встановлено, що обов`язок щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за 2014 рік виконано ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» 22 січня 2015 року, в зв`язку із чим скасовано податкову вимогу №1675-25 від 12.02.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу №183/26-59-25-01-14 від 03.03.2015 року, скасовано також податкове повідомлення-рішення, що прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві від 06.03.2019 р. № щодо порушення строку (21-30 днів) сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2594832,4 грн та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 259 483,24 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що

обов`язок щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за 2014 рік виконано ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» 22 січня 2015 року, в зв`язку із чим скасовано податкову вимогу №1675-25 від 12.02.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №183/26-59-25-01-14 від 03.03.2015 року, таким чином, при розгляді даної справи, суд вважає доведеними обставин щодо нарахування та сплати позивачем податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 88 487,00 грн., отже дії податкового органу щодо стягнення штрафної фінансової санкції по податковому боргу з ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» в порядку, встановленому ПК України є необґрунтованими, оскільки його погашення вже було здійснено, а тому фактично був відсутній об`єкт (податковий борг), на який були нараховані штрафні санкції.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, враховуючи приписи ч.1 ст. 308 КАС України, вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20, пункту 75.1 статті 75, згідно прядку, встановленого пунктом 76.3 статті 76 Податкового Кодексу України, Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн», за результатами якої складено від 11.12.2019 року №12733/26-15-04-11-13.

Результатами перевірки встановлено, що в порушення вимог п.57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового Кодексу України, позивачем несвоєчасно сплачено (перераховано) узгоджену суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначену в податкових деклараціях з ПДВ з затримкою до 24 та 26 календарних днів.

На підставі акта перевірки від 11.12.2019 року №12733/26-15-04-11-13 Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 09.01.2020 року №.

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 11.12.2019 року №12733/26-15-04-11-13 в адміністративному порядку, однак рішенням Державної податкової служби України від 23.03.2020 року №10473/6/99-00-08-05-05-06 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 09.01.2020 року № - без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення - рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні від 05.04.2001 р. № 2346-ІІІ (далі - Закон № 2346-ІІІ), Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п.57.1 ст. 57 ПК України).

Згідно з ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Кодексу, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 Кодексу погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 Кодексу строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Пунктом 31.3 ст. 31 Кодексу визначено, що строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо. Зміна платником податку, податковим агентом або представником платника податку чи контролюючим органом встановленого строку сплати податку та збору забороняється, крім випадків, передбачених Податковим кодексом України.

Зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк (п. 32.1 ст. 32 Кодексу).

Пунктом 32.2 ст. 32 Кодексу визначено, що зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки або розстрочки.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Кодексу виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому цього пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 1 липня 2015 року, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.

Відповідно до акта перевірки від 11.12.2019 року №12733/26-15-04-11-13 відповідачем встановлено порушення строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, визначену в податкових деклараціях з податку на додану вартість від 21.10.2019 року № (кількість днів затримки - 26), від 20.09.2019 року№ (кількість днів затримки - 24) та від 20.08.2019 № (кількість днів затримки - 24).

Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві зараховувало кошти, що сплачувались ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн», як ПДВ за період січень 2015 - жовтень 2019 року, в рахунок погашення податкового боргу товариства по сплаті податку на додану вартість за грудень 2014 року, згідно декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року, що виник у позивача, в зв`язку з ненадходженням до бюджету коштів у сумі 88 847,00 грн, перерахованих згідно з платіжним дорученням від 22.01.2015 року №1242 через ПАТ «Енергобанк» з вини останнього.

З даного приводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.09.2015 року у справі №826/11045/15, подання до установи банку платіжного доручення від 22 січня 2015 року № 1242 на перерахування сум коштів в рахунок оплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість за грудень 2014 року здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» у встановлені податковим законодавством строки, та обов`язок позивача щодо сплати таких грошових зобов`язань припинився відповідно 22 січня 2015 року, а тому Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві сформовано Товариству з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» податковий борг без наявності правових підстав.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 1.24 статті 1 Закону № 2346-ІІІ визначено, що переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Пунктом 1.30 статті 1 цього Закону встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-ІІІ банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до підпункту 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону № 2346-ІІІ днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 вказаного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Отже, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, зокрема, з моментом прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі №816/59/17.

У разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податків, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Вказані висновки були встановлені та підтверджені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.09.2015 року, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 18.11.2015 року у справі №826/11045/15.

Так, судами встановлено, що обов`язок щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за 2014 рік виконано ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» 22 січня 2015 року, в зв`язку із чим скасовано податкову вимогу №1675-25 від 12.02.2015 року та рішення про опис майна у податкову заставу №183/26-59-25-01-14 від 03.03.2015 року.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, щодо доведеності обставин сплати позивачем податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 88 487,00 грн., а отже й протиправності стягнення штрафної фінансової санкції по податковому боргу з ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» в порядку, встановленому ПК України, оскільки його погашення вже було здійснено, а тому фактично був відсутній об`єкт (податковий борг), на який були нараховані штрафні санкції.

Колегія суддів також бере до уваги рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.11.2019 року у справі № 640/14815/19 (яке набрало законної сили 05 лютого 2020 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брейн Сорс Корпорейшн» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, яким адміністративний позов було задоволено, визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення-рішення, що прийнято Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві від 06.03.2019 р. № щодо порушення строку (21-30 днів) сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 2594832,4 грн та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 259 483,24 грн.

У вказаному вище рішенні судом було зазначено, що «обов`язок щодо нарахування та сплати податку на додану вартість за 2014 рік виконано ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» 22 січня 2015 року, в зв`язку із чим скасовано податкову вимогу №1675-25 від 12.02.2015 та рішення про опис майна у податкову заставу №183/26-59-25-01-14 від 03.03.2015.

Відповідно до частини 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, при розгляді даної справи, суд вважає доведеними обставини щодо нарахування та сплати позивачем податку на додану вартість за грудень 2014 року у розмірі 88 487 грн.»

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на наявність рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.04.2019 року відповідно до якого позивачу було відмовлено у коригуванні облікових даних ТОВ «Брейн Сорс Корпорейшн» в інтегрованих картках обліку платника податку на додану вартість шляхом відображення записів про сплату коштів згідно платіжного доручення від 22.01.2015 року № 1242, адже відповідачем не надано доказів набрання законної сили даним рішенням, в той час як позивач заперечує отримання останнього, більше того, повний текст судового рішення у справі № 826/13809/18 відсутній в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що позбавляє можливості суд апеляційної інстанції встановити чи набрало законної сили рішення та з яких мотивів виходив суд першої інстанції при його ухваленні.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: О.О.Беспалов

Я.Б.Глущенко

Повний текст виготовлено 24 травня 2022 року.