Справа № 521/1001/21
Суддя: Леонов О. С.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1001/21
Провадження № 2-а/521/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Леонова О.С.,

при секретарі судового засідання Трояненко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5, код ЄДРПОУ - 40108646) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та заперечень на позов

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, посилаючись на те, що 16.08.2020 року інспектором поліції взводу №2 роти №8 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області, відносно нього була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 №799095 про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Обґрунтовуючи позов позивач зазначив, що вважає вказану постанову неправомірною, оскільки інспектор поліції притягнув його до адміністративної відповідальності з порушенням норм, які мать бути дотримані при розгляді адміністративної справи. Зазначені дії інспектора вважає протиправними, а постанову такою, що є незаконною, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

01.02.2021 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказану адміністративну позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

18.02.2021 року до суду надійшла заява від позивача про усунення недоліків позовної заяви (вхід. № ЕП-3504).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.02.2021 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 30.03.2021 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду про оскарження постанови.

Від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов письмовий відзив від 15.04.2021 року (вх. 17876 від 20.04.2021 року), згідно якого відповідач позов не визнає, вважає доведеним факт порушення позивачем 16.08.2020 року правил дорожнього руху, а саме: п.п. 9.2. «б» ПДД. Надали відеозапис з якого вбачається, що автомобіль позивача рухаючись в м. Одеса по пров. Нахімова та здійснив поворот ліворуч на вул. Канатна не подавши сигнал світловим показником повороту.

Позивач в судовому засіданні від 26.01.2022 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів, викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що система повідомлення про поворот якою обладнано його автомобіль автоматично вимикається після того, як показник повороту тричі мигне, а тому завчасно включивши показник повороту за 20-30 метрів, як того вимагають ПДР, вже на самому повороті показник повороту вимкнувся автоматично. Зазначив, що відповідачем надано до суду відео запис здійснений за допомогою камери особистого телефону патрульного з якого неможливо дослідити повний рух автомобіля позивача, однак чітко видно, що запис непослідовний та складаєте з декількох частин. Вважає, що працівники поліції навмисне не надали повний відеозапис подій 16.08.2020 року о 02.40, оскільки з повного запису вирізано саме той момент коли позивачем було подано сигнал повороту відповідного напрямку перед поворотом. В останнє судове засідання не з`явився повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Представник Управління патрульної поліції в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справ у його відсутність не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

2. Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ДПР18 №799095 від 16.08.2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, складеної інспектором поліції взводу №2 роти №8 батальйону №2 Управління патрульної поліції в Одеській області лейтенантом поліції Хлєвним В.О., притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 16.08.2020 року о 02:45 годин, керуючи транспортним засобом «Audi A8», д.н.з. « НОМЕР_2 » в м. Одеса, по пров. Нахімова у бік вул. Канатна, 10, та перед поворотом ліворуч на вул. Канатна не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. 9.2. «б» ПДД.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , приведений до присяги свідка суду показав, що 16.08.2020 року приблизно о 02 годин 30 хв. він їхав за автомобілем поліції та побачив, як перед автомобілем поліції їхав автомобіль його знайомого ОСОБА_1 , який рухаючись в м. Одеса по пров. Нахімова та здійснив поворот ліворуч на вул. Канатна подавши сигнал світловим показником повороту два чи три рази перед поворотом за 15-20 метрів.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні відеозапису, транспортний засіб «Audi A8», д.н.з. « НОМЕР_2 » в м. Одеса, по пров. Нахімова у бік вул. Канатна, 10, та перед поворотом ліворуч на вул. Канатна не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Відповідно до приписів статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того, згідно абзацу першого частини другої ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких зокрема: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

На наданому суду для дослідження відповідачем відеозаписі чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, яке мало місце 16.08.2020 року о 02:45 годин, останній керуючи транспортним засобом «Audi A8», д.н.з. « НОМЕР_2 » в м. Одеса, по пров. Нахімова у бік вул. Канатна, 10, та перед поворотом ліворуч на вул. Канатна не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку та інспектором патрульної поліції дотримано процедуру розгляд справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, оцінюючи покази свідка ОСОБА_2 суд вважає їх не чіткими та суперечливими, оскільки свідок зазначив, що рухався не за транспортним засобом «Audi A8», д.н.з. « НОМЕР_2 » а за автомобілем поліції, який фізично перекривав йому огляд усіх обставин події. Інших доказів які б спростовували факт вчинення такого порушення позивачем суду не надано.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд враховує, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.9.2 «б» ПДД України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п. 9.4 ПДД України водій повинен подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Згідно з п. 9.9 «б» ПДД України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Стягнення накладено в межах санкції статті. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На переконання суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Також, відповідно до правового висновку Верховного суду від 26 грудня 2019 року №724/716/16-а інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283,284 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити адміністративний позов без задоволення, а постанову ДП18 № 799095 від 16.08.2020 року без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 257, 262, 286 КАС України, суд, -Керуючись ст. ст. 5, 6, 9, 77, 78, 90, 245, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5, код ЄДРПОУ - 40108646) про скасування постанови залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 24.05.2022 року.

Суддя: О.С. Леонов

24.05.22