Справа № 420/14101/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14101/20
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, виключно із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, визнати протиправними дії щодо застосування лютого 2015 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, та зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, включно, в сумі 66305, 01 грн. із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Також позивач просила визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року, включно, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4203, 84 грн., відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 та зобов`язати нарахувати та виплатити щомісячно фіксовану індексацію грошового забезпечення 4203, 84 грн. за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року у загальній сумі 33630, 72 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч.1 ст. 170 КАС України.

На зазначену ухвалу суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без руху та встановлено апелянтові строк для усунення недоліків скарги, шляхом подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

У зв`язку з тим, що апелянтом протягом встановленого судом строку недоліки скарги не усунуто, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року по справі № 420/14101/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Верховного Суду від 08 лютого 2022 року, за результатами перегляду касаційної скарги ОСОБА_1 , ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року - скасовано, а справу направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначала, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вирішено у справі № 420/6014/19, тобто про вирішення спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав.

Апелянт наголошувала на тому, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що предмет спору та підстави подання даної позовної заяви відрізняються від предмету та підстав позову у справі № 420/6014/19, оскільки судовим рішенням у вказаній справі було визнано протиправною відмову бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за час проходження нею військової служби.

Разом з цим, предметом позову у даній справі, є визначення базового місяця для обчислення індексу споживчих цін за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та належність позивачу фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року. При цьому, апелянт наголошувала на тому, що зазначені вимоги не були предметом позову у справі № 420/6014/19.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , з 13 листопада 2007 року по 31 жовтня 2018 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . При цьому, індексація грошових доходів ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 31.10.2018 року не нараховувалась та не виплачувалась, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із позовною заявою.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року по справі №420/6014/19 позов ОСОБА_1 - задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження нею військової служби.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження нею військової служби

24 січня 2020 року Одеським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист у справі №420/6014/19 щодо зобов`язання Військову частину № НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження нею військової служби.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року по справі №420/6014/19 Військовою частиною було нарахована та виплачена на користь позивачки індексація грошового забезпечення з липня 2015 року по жовтень 2018 року із застосуванням базового місяця лютий 2015 року у загальному розмірі 21661,77 грн., а за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року взагалі не виплачена. Так, за розрахунками позивачки за період проходження служби з 01.12.2015 року по 31.10.2018 року сума невиплаченої індексації грошового забезпечення складає 99 935,73 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 420/6014/19, за результатами розгляду якого ухвалено рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року, що набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

З аналізу наведених вище правових положень процесуального законодавства випливає, що законодавцем з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, встановлено певні правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.

Разом з цим, відмова у відкритті провадження у справі за вказаних обставин можлива лише при наявності таких умов у їх сукупності: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом та поданий з тих самих підстав; наявність судового рішення, що набрало законної сили.

Відсутність хоча б однієї з названих ознак виключає можливість відмови у відкритті провадження за заявленим позовом, а невідповідність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Тобто, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Разом з тим, на думку колегії суддів, предмет та підстави позову у вже розглянутій справі № 420/6014/19 та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав.

У розумінні адміністративного процесуального закону підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутись до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Отже, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Матеріалами справи встановлено, що у справі № 420/6014/19 позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за час проходження нею військової служби; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби.

Як вже було зазначено вище, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року по справі №420/6014/19 позов ОСОБА_1 було задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби.

Тобто, предметом спору у даній справі виступало питання наявності/відсутності у позивачки права на отримання індексації грошового забезпечення за час проходження нею військової служби.

В свою чергу, колегією суддів встановлено, що питання щодо визначення конкретного базового місяця для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року у фіксованій сумі в справі № 420/6014/19 не були предметом розгляду та судом не досліджувалися.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та рішення суду за наслідками розгляду такого спору, що набрало законної сили, є помилковим.

Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі Беллет проти Франції, в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

За приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, ухвала суду першої інстанції скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 26.05.2022 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.