Справа № 560/1651/22
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1651/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук А.М.

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

25 травня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

1.1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

1.2 Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 44 роки 10 місяців 11 днів, починаючи з 22.11.2010 року;

1.3. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн;

1.4. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнень за один місяць.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

2. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

2.1. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2.2. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2021 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за наслідками чого прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду.

2.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

3. Апелянт-1 ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати в вказаній частині та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

4. В обґрунтування позову вказав, що звернувся до відповідача із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, однак отримав лист від 10.12.2021 №11819-10716/Г-03/8-2200/21 в якому відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком у зв`язку з недоцільністю, оскільки розмір пенсії зменшується. Таку відмову позивач вважає протиправною та такою що порушує його право на пенсію за віком, оскільки відповідач прийшов до помилкового висновку про недоцільність для переведення на пенсію за віком.

5. Зауважує, що відмова суду першої інстанції в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 44 роки 10 місяців 11 днів, починаючи з 22.11.2010 року є протиправною, оскільки його права так і залишились не відновлені в судовому порядку.

6. Апелянт-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

7. Апелянт-2 вказує, що при розгляді звернення проаналізовано доцільність переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком та встановлено, що розмір пенсії зменшується та становитиме 3228,64 грн, тому переведення на пенсію за віком недоцільно, про що повідомлено позивача листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.12.2021 №11819-10716/Г-03/8-2200/21.

ІІ. ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

8. Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 01.03.2004 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

9. 25.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

10. Листом від 10.12.2021 №11819-10716/Г-03/8-2200/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

11. Вважаючи дії відповідача щодо відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком протиправними, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

12. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

14. За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

15. Відповідно до ч. 3 ст.1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

16. Водночас ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

17. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

18. Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

19. Згідно з частиною третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

20. Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ч. 1 та 2 ст. 7 ЗУ "Про пенсійне забезпечення").

21. Відповідно до ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

22. Ст. 62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

23. Відповідно до п. 1,2 "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок N 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

24. Відповідно до п. 3 Порядку N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

25. Згідно п. 18 цього ж Порядку N 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

26. У п. 23, 24 Порядку N 637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

27. Системний аналіз норм свідчить, що пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії. Таким чином, держава гарантує кожному виплату пенсії за умови наявності відповідного стажу роботи. До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. В свою чергу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Саме на підставі зроблених у ній записів, органи Пенсійного фонду України призначають пенсію. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, а у виняткових випадках - на підставі показань свідків.

28. Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

29. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

30. Згідно ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

31. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

32. За наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє останньому після призначення пенсії, перейти з одного виду пенсії на інший, або звернутись органу пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за іншим законом.

33. З матеріалів справи вбачається, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 44 роки 10 місяців 11 днів, в тому числі 40 років 9 місяців 18 днів напрацьований стаж та додатковий стаж - 4 роки 23 дні.

34 22.11.2010 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, однак переведення не було здійснено, а також не було повідомлено позивача щодо не переведення на пенсію за віком.

35. 25.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

36. Листом від 10.12.2021 №11819-10716/Г-03/8-2200/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

37. Колегія суддів зауважує, що постановою Правління ПФУ N 22-1 від 25.11.2005 затверджено "Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

38. Згідно абз. 3 п. 4.3. Постанови "Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

39. Як встановлено з матеріалів справи апелянт-1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 22.11.2010 із заявою перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, а також, не отримавши відповіді 25.11.2021 повторно звернувся із заявою щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

40. Згідно п. 4.7 Порядку "Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження".

41. З матеріалів справи встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (в межах десятиденного строку) не було прийнято рішення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший. На повторну заяву відповідач повідомив позивача листом від 10.12.2021 №11819-10716/Г-03/8-2200/21 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Отже, відповідач порушив абз. 3 п. 4.3 та п. 4.7 Порядку.

42. Тому судом першої інстанції вірно встановив протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

43. Разом з тим, апелянт-1 вважає, що належним способом захисту його прав є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу 44 роки 10 місяців 11 днів, починаючи з 22.11.2010 року .

44. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наслідком визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в переведенні пенсії позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком є те, що відповідачем не прийнято рішення (стосовно переведення або відмови в переведенні), а тому заява позивача щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" залишається нерозглянутою.

45. Отже, апелянтом-2 не прийнято рішення (стосовно переведення або відмови в переведенні) з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", умов щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

46. Тому належним способом захисту прав апелянта-1 є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 25.11.2021 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком за наслідками чого прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду.

47. Щодо доводів апелянта-1 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 15000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

48. У відповідності до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

49. Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

50. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

51. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

52. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

53. Зазначену частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями апелянта-2, йому нанесено моральні збитки.

54. Разом з тим, а ні під час звернення з позовом до суду першої інстанції, а ні при поданні апеляційної скарги, апелянтом-1 в обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди не надано жодного доказу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

55. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування позивачу моральної шкоди.

54. Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

V. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

56. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

57. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

58. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

59. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

60. Переглянувши судове рішення в межах апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.