Справа № 280/12929/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Справа № 280/12929/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №64 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня набуття права на призначення пенсії, тобто з 16.04.2021.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що відповідач протиправно не врахував до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 05.11.1987 по 27.06.1995 на ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» електрозварником (07 років 07 місяців); з 14.11.1999 по 17.08.2000 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником (09 місяців); з 20.01.2009 по 20.07.2010 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником (01 рік 06 місяців), тобто відповідачем не зараховано мені 09 років 10 місяців пільгового стажу по Списку № 2, чим грубо порушив конституційні права позивача. Наголошує, що надані ним документи для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, є достатніми для призначення мені спірної пенсії, а відтак рішення відповідача щодо відмови в призначенні такої пенсії слід вважати протиправним. Вважає, що відповідач незаконно позбавляє його права на призначення та нарахування пенсії за віком на пільгових умовах, неправомірно не враховуючи весь наявний пільговий стаж, в результаті чого позивач втрачає можливість отримувати дохід у вигляді пенсійних виплат. За таких підстав, при прийнятті рішення щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, на думку позивача, порушено вимоги законодавства, які регулюють відносини правового механізму підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу, який дає право на такий вид пенсії.

Ухвалою судді від 28.12.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 01 лютого 2022 року надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №7850), у якому наголошує, що у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в шкідливих та важких умовах праці повний робочий день, а тому для підтвердження спеціального трудового стажу необхідна уточнююча довідка підприємства. Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду з 05.11.1987 по 27.06.1995 на ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» електрозварником вказує, що відсутні необхідні документи для підтвердження пільгових умов праці у спірний період, тому відповідач не має законних підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду з 05.11.1987 по 27.06.1995. Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду з 14.11.1999 по 17.08.2000 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником пояснює, що в уточнюючій довідці ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» № 26 від 07.09.2021 підприємство посилається на наказ про атестацію робочих місць № 466 від 14.11.1994, отже відповідно до норм законодавства наступна атестація робочих місць повинна бути проведена 14.11.1999, але у вказаній довідці зазначено, що наступна атестація була проведена 18.08.2000 і затверджена наказом № 305-к. Таким чином, на думку відповідача, період роботи позивача з 14.11.1999 по 17.08.2000 не може бути зарахований до пільгового стажу по Списку № 2, оскільки атестація робочих місць в цей період не проводилась. Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду з 20.01.2009 по 20.07.2010 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником стверджує, що позивачем не надано пільгової довідки та документів підтверджуючих проведення атестації робочих місць, шкідливість умов праці, роботу з неповним днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати за період роботи з 20.01.2009 по 20.07.2010. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.11.1987 прийнятий в арматурний цех на посаду електрозварника ручного зварювання по 4 розряду виробництва №3 заводу «Запоріжзалізобетон» (який з 01.01.1990 перейменований у ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10»), з якої звільнений за власним бажанням 27.06.1995.

З 01.07.1999 по 08.10.2004 позивач працював у ремонтно-будівельному цеху ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» на посаду електрогазозварника 6 розряду за переводом з ВАТ «Корунд».

Крім того, у період з 20.01.2009 по 20.07.2010 позивач також працював на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником у цеху плавки електрокорунду нормального (зазначено також, що позивач має право на пільгову пенсію по Списку № 2 (розділ XXXIII, поз. 33) на підставі наказу № 248 від 26.06.2006).

Вказані періоди роботи підтверджені даними трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 28.07.1984.

В довідці архівного управління Запорізької міської Ради від 18.02.2021 №04-25/Ж-155 зазначено, що у документах фонду№856 ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10», які надійшли на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради, відомості про атестацію та шкідливість умов праці, роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати, особові справи звільнених працівників за 1987-1995р.р. не надходили.

Згідно з архівним витягом архівного управління Запорізької міської ради від 18.02.2021 №04-25/Ж-156 позивач з 05.11.1987 був прийнятий на зазначене підприємство в арматурний цех електрозварником ручної зварки по 4-му розряду. Також архівне управління Запорізької міської ради надало позивачу довідки про заробітну плату за періоди моєї роботи на даному підприємстві.

Позивачу видану довідка від 07.09.2021 №26 уточнююча особистий характер робіт та підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день на ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» з 01.07.1999 по 08.10.2004 (05 років 03 місяці 12 днів) за професією, посадою: електрогазозварник, зайнятий різанням і ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки ремонтно-будівельного цеху, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІІ поз. 33. Підстава для видачі: особова картка ФТ2, накази о комбінату, накази по атестації №466 від 14.11.1994, №305-к(а) від 18.08.2000, постанова Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003. Додаткові відомості: простої та особисті відпустки без оплати: за 1999 рік 13 днів, за 2000 рік 12 днів, за 2001 рік 3 дні, за 2002 рік 4 дні, за 2003 рік 0 днів, за 2004 рік 0 днів.

В матеріалах справи містяться також накази по концерну «Запорожабразив» №466 від 14.11.1994, №305-К(А) від 18.08.2000 про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення.

25 червня 2021 року у віці 55 років 2 місяці 10 днів ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, однак отримав рішення №64 від 01.07.2021 про відмову у призначенні пенсії згідно зі ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із обґрунтуванням, що страховий стаж особи становить 34 роки 3 місяці 11 днів, до страхового стажу не зараховано: період навчання згідно з дипломом НОМЕР_2 , оскільки прізвище не відповідає паспортним даним. Пільговий стаж відсутній.

23 вересня 2021 року позивач повторно звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №64 від 30.09.2021 відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Спірне рішення обґрунтовано тим, що згідно з наданими документами страховий стаж складає 37 років 04 місяці 29 днів. При розгляді наданих документів встановлено, що стаж відпрацьований в шкідливих умовах праці за Списком № 2 складає 10 років 4 місяці 29 днів.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розділом XIV-1, який містить частину 1 статті 114 такого змісту: «Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону».

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача з 05.11.1987 по 27.06.1995 на ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» електрозварником суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, за спірним рішенням позивачу не зараховано вказаний період до пільгового стажу роботи, оскільки відповідач вважає, що такі періоди стажу повинні бути підтверджені Комісією, створеною при Головному управлінні.

Разом з тим, суд відхиляє такі доводи відповідача, як необґрунтовані, оскільки відповідач не наводить жодних посилань на норми чинного законодавства, на яких ґрунтується його твердження.

Відповідно до пунктів 1, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

В тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок № 442), пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць за умовами (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку № 442 періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Порядком застосування списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 встановлено, що підтвердження результатами атестації робочих місць періодів роботи до 21.08.1992 не потребується.

Таким чином, суд вважає, що позивачу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за період по 21.08.1992 не потребується підтвердження результатами атестації робочих місць, оскільки він працював на посадах, віднесених до Списку №2.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383) встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до пункту 6 Порядку №383 працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Разом з тим, як встановлено судом, у трудовій книжці позивача містяться чіткі та без виправлень записи про період роботи позивача з 05.11.1987 по 27.06.1995 у ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» на посаді електрозварника (07 років 07 місяців).

В довідці архівного управління Запорізької міської Ради від 18.02.2021 №04- 25/Ж-155 зазначено, що у документах фонду №856 ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10», які надійшли на зберігання до архівного управління ЗМР, відомості про атестацію та шкідливість умов праці, роботу з неповним робочим днем, переведення на іншу роботу, надання відпусток без збереження заробітної плати, особові справи звільнених працівників за 1987-1995р.р. не надходили. Згідно з архівним витягом архівного управління Запорізької міської Ради від 18.02.2021 №04-25/Ж-156 позивач з 05.11.1987 був прийнятий на зазначене підприємство в арматурний цех електрозварником ручної зварки по 4-му розряду. Також архівне управління Запорізької міської Ради надало довідки про заробітну плату за періоди його роботи на даному підприємстві.

Розділом ХХХІІ Загальні професії Списку №2, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» передбачена посада «електрозварники і їх підручні».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення» передбачені професії: «електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Розділом ХХХІІІ Загальні професії Списку №2, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачені посади: газозварники; електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні; електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах; електрозварники ручного зварювання.

Крім того, суд зазначає, що порядок підтвердження періодів пільгової роботи у разі ліквідації підприємства без визначення правонаступника затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105) «Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років», дія якого поширюється на осіб, які працювали:

на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років;

у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Норми вказаного порядку передбачають, що підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Водночас, згідно преамбули Постанови Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, якою затверджено даний Порядок, зазначено, що він прийнятий відповідно до пункту 20 Порядку№ 637, тобто у випадку необхідності підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Таким чином, суд встановив, що позивач надав до органу Пенсійного фонду всі необхідні та достатні документи, які підтверджують пільговий стаж позивача за Списком №2 за період роботи з 05.11.1987 по 27.06.1995 у ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10», а відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими доказами наявність підстав для підтвердження пільгового стажу позивача за Списком №2 Комісією, створеною при Головному управлінні.

Щодо питання зарахування позивачу періоду роботи з періоду з 14.11.1999 по 17.08.2000 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником та посилань відповідача про проведення атестації робочих місць, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії на пільгових умовах суд виходить з такого.

Згідно з пунктами 1, 2, 4, 9, 10 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Відтак, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, суд зазначає, що довідка ПрАТ «Запорізький абразивний комбінат» № 26 від 07.09.2021 уточнююча особистий характер робіт та підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах містить інформацію про те, що позивач у спірний період працював повний робочий день за професією, посадою: електрогазозварник, зайнятий різанням і ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки ремонтно-будівельного цеху, що передбачена Списком №2 розділу ХХХІІІ поз. 33. Зазначена довідка містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003.

Також судом було встановлено та сторонами не спростовується, що первинна атестація робочого місця позивача за Списком № 2 була проведена згідно із наказом від №466 від 14.11.1994. Наступна атестація робочого місця позивача була проведена згідно із наказом №305-к(а) від 18.08.2000.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, враховуючи ту обставину, що відповідачем не заперечується факт роботи позивача на посаді електрогазозварника у період з 14.11.1999 по 17.08.2000, суд приходить до висновку, що незарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу позивача лише через порушення роботодавцем терміну проведення чи/або не проведення чергової атестації робочих місць є необґрунтованим, адже доказів того, що у зазначений вище період на даному підприємстві докорінно змінились умови і характер праці за посадою електрогазозварника, представником відповідача не надано, а матеріали справи не містять.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду з 20.01.2009 по 20.07.2010 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником, на переконання пенсійного органу, надані документи не можуть належним чином підтверджувати пільговий стаж роботи за Списком №2, оскільки позивачем не була надана уточнююча довідка з підприємства, яка б визначала всі складові, які б підтверджували можливість віднесення стажу роботи позивача до пільгового.

Однак, суд зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Вказана позиція кореспондується з позицією Верховного суду України, відображеній в постанові від 10.03.2015.

В свою чергу, суд зазначає, що уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників мають надаватись пенсійному органу у випадку відсутності в трудовій книжці відповідних записів, які б визначали право на пенсію на пільгових умовах.

В даному випадку, як було встановлено судом, трудова книжка позивача включає в себе відповідні записи, які встановлюють роботу позивача на посаді передбаченої Списком №2 та обґрунтованість віднесення якої підтверджено відповідними наказами про атестацію робочого місця.

Отже, з зазначених обставин справи вбачається, що перебування позивача на посаді, передбаченій Списком №2 у спірний період підтверджується належним чином, що свідчить про необхідність врахування вказаного періоду роботи до пільгового стажу роботи.

Отже, зібраними по справі доказами підтверджено, що стаж роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, складає більше половини від 12 років 6 місяців стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, отже він має право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що рішення відповідача щодо спірних правовідносин є індивідуальним актом, суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 30.09.2021 № 64 про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №2 ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону № 1058-ІV, яка визначає загальні умови щодо строків призначення (перерахунку) та виплати пенсії, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, що 55 років позивачу виповнилося 15.04.2021.

Після досягнення 55-річного віку позивач 25.06.2021 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2, що не заперечується відповідачем.

За результатами розгляду наданих документів позивачу 01.07.2021 відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, з підстави того, що за результатами розгляду документів, встановлено відсутністю необхідного пільгового стажу.

23.09.2021 позивач повторно звернувся до відповідача з додатковими документами на підтвердження стажу роботи на пільгових умовах по Списку №2 у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Запорізькій області прийнято рішення від 30.09.2021 №64 про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №2.

Враховуючи норми чинного законодавства, ОСОБА_1 з заявою про призначення пенсії за віком звернувся до відповідача 25.0.2021, тобто протягом трьох місяців з дня досягнення особою віку, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (15.04.2021).

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати позивачу періоди роботи з 05.11.1987 по 27.06.1995 на ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» електрозварником, з 14.11.1999 по 17.08.2000 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником, з 20.01.2009 по 20.07.2010 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником здійснивши призначення та виплату пенсії за віком з дня, що настав за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 16 квітня 2021 року.

Згідно з приписами частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність необхідної сукупності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Запорізькій області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 30.09.2021 № 64 про відмову у призначенні пенсії за віком по Списку №2 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 періоди його роботи з 05.11.1987 по 27.06.1995 на ВАТ «Запорізький завод залізобетонних конструкцій № 10» електрозварником, з 14.11.1999 по 17.08.2000 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником, з 20.01.2009 по 20.07.2010 на ВАТ «Запорізький абразивний комбінат» електрогазозварником, здійснивши призначення та виплату пенсії за віком з дня, що настав за днем досягнення ним пенсійного віку, тобто з 16 квітня 2021 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак