Справа № 460/1228/22
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2022 року м. Рівне №460/1228/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення ОСОБА_1 встановленого при звільненні та за рішенням суду розміру пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії на виконання рішення суду;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, без обмеження максимальним розміром;

здійснити виплату боргу пенсії негайно, однією сумою, із врахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Рівненській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка йому призначена у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 у справі №460/1871/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 77% грошового забезпечення, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №460/9300/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019. 25.08.2021 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області про перерахунок пенсії з 01.04.2019. Відповідач надав позивачеві відповідь про відсутність підстав для врахування 77% сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії, відповідно знову зменшено розмір його пенсії виходячи з 70% грошового забезпечення. Позивач, вважаючи дані дії відповідача протиправними, звернувся до суду.

Ухвалою від 24.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

23.02.2022 Пенсійний фонд України в Рівненській області надіслав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю. В обґрунтування цієї позиції вказав, що при призначенні позивачеві пенсії її розмір становив 77 процентів грошового забезпечення. Однак, пунктом 23 Закону України від 27 березня 2014 року №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до частини другої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яким зменшено максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, та цей розмір не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Положення цієї норми застосовуються як при призначенні пенсії, так і при її перерахунку. Ця норма є чинною (не скасована та не визнана неконституційною), а тому є обов`язковою для застосування органами Пенсійного фонду України. З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером Служби безпеки України, йому призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі 77% грошового забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду 15.04.2020 у справі №460/1871/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% сум грошового забезпечення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №460/9300/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 провести перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2019 пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

25.08.2021 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області, в якій просив повідомити причини зменшення встановленого при звільненні розміру пенсії до 70% грошового забезпечення, а також провести обчислення розміру пенсії на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №460/9300/20, виходячи з розрахунку 77% відповідних сум грошового забезпечення.

Листом №9574-9026/Ж-03/8-1700/21 від 24.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області повідомило про неможливість здійснення перерахунку пенсії виходячи з 77% грошового забезпечення, оскільки в рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №460/9300/20 не зазначені відсоткові значення розміру пенсії від сум грошового забезпечення, тому застосовуються норми Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні».

Позивач, не погоджуючись із таким перерахунком пенсії, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон - №2262-ХІІ).

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-XII, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Як уже було встановлено судом, пенсію за вислугу років позивачу було призначено з 20.03.1998 у розмірі 77% грошового забезпечення.

При перерахунку з 01.01.2018 розмір пенсії обчислено, виходячи із розміру 70% грошового забезпечення. Протиправність таких дій Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області встановлена рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 15.04.2020 у справі №460/1871/20, яким відповідача зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсій ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення.

Надалі, виконуючи рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №460/9300/20 щодо проведення ОСОБА_1 обчислення та перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Рівненській області про розмір грошового забезпечення від 20.10.2020, Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області перерахунок пенсії позивача провело з 01.04.2019, однак знову зменшило розмір пенсії з 77% до 70% грошового забезпечення.

Таким чином, при проведенні перерахунку пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення 70% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому правомірність своїх дій відповідач обґрунтовує необхідністю застосування норми закону, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент здійснення перерахунку пенсії, тобто виходячи із 70% грошового забезпечення, як це передбачено ч.2 ст.13 Закону №2262-XII.

Суд не погоджується з такими доводами відповідача, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова КМУ №103).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначалося вище, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2 - 80 процентів.

Однак редакція ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, норма якої визначала максимальний відсотковий розмір грошового забезпечення військовослужбовця для обчислення пенсії, змінювалася неодноразово.

Так, у період з 1996 по 2002 роки максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», становив 85 % відповідних сум грошового забезпечення, у період з 2002 по 2011 роки 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

08.07.2011 прийнято Закон України №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон №3668-VI), який набрав чинності 01 жовтня 2011 р., п.п.8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесені зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у ч.2 ст.13 цифри «90» замінено цифрами «80».

27.03.2014 прийнято Закон за №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» (далі Закон №1166-VII), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, крім деяких положень, п.23 Розділу ІІ якого внесені зміни до Закону №2262-ХІІ: у частині другій статті 13 цифри «80» замінено цифрами «70».

Ці зміни набрали чинності з 01 травня 2014 року.

Стаття 63 Закону №2262-ХІІ визначає як обов`язкову підставу для здійснення перерахунку пенсії підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Ця норма також делегує Кабінету Міністрів України визначення умов, порядку та розмірів перерахунку пенсії за цим Законом.

Стаття 13 Закону №2262-ХІІ регулює порядок призначення пенсій, а стаття 63 визначає підстави, умови і порядок їх перерахунку.

Зміни до статті 63 Закону №2262-ХІІ ні Законом №3668-VI, ні Законом №1166-VII у частині підстав, умов, розміру або порядку перерахунку пенсій не вносилися.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми ст. 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

У зв`язку із вищевикладеним суд дійшов висновку, що відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

До вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.02.2019 ухваленому у зразковій справі за №240/5401/18. Велика Палата Верховного Суду за наслідками розгляду апеляційної скарги, 16.10.2019 підтримала та залишила в силі вищезгадане рішення.

За приписами п.22 ч.1 ст.4 КАС зразкова адміністративна справа типова адміністративна справа прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам викладеним у рішенні Верховного суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (ч.3 ст.291 КАС України).

Також, суд також звертає увагу, що відповідач вже вдруге внаслідок довільного трактування положень законодавства, що врегульовує порядок та умови пенсійного забезпечення військовослужбовців, порушує права позивача, здійснюючи перерахунок пенсії не у відповідному відсотковому розмірі. Така поведінка відповідача є неприпустимою.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, а також враховуючи межі заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом прийняття рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01.04.2019 (на підставі довідки Управління Служби безпеки України у Рівненській області про розмір грошового забезпечення) та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення (з урахуванням виплачених сум) з 01.04.2019.

Стосовно позовної вимоги про здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимального її розміру, суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 10 Закону №2262-ХІІ призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України

Відповідно до статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим же Законом викладено в новій редакції частину п`яту статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою встановлено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року №911-VIII, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Таким чином, вищевказані положення Закону щодо обмеження максимальним розміром пенсії не можуть застосовуватися до позивача, оскільки пенсію йому було призначено з 1998 року, а не з 01 січня 2016 року.

Крім того, Конституційним Судом України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення законодавства, якими був обмежений максимальний розмір пенсії. Внесення в подальшому змін до Закону шляхом зазначення іншого часового періоду, протягом якого діють обмеження максимального розміру пенсії, за аналогією є неконституційними, оскільки вирішальне значення має не період дії обмеження, а сам факт обмеження прав особи на отримання пенсії у відповідному розмірі.

Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни є нереалізованими.

З аналізу викладеного суд зазначає, що протягом спірного періоду стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17 та від 03 жовтня 2018 року у справі №753/1216917.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що проводити перерахунок та виплату пенсії позивачу слід без обмеження максимальним розміром такої пенсії, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про здійснення виплати боргу пенсії негайно суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Тобто, процесуальним кодексом передбачена можливість негайного виконання рішення суду щодо стягнення суми боргу при присудженні виплати пенсії.

Ураховуючи те, що предметом спору у даній справі є протиправність дій відповідача, суд не вирішує питання про стягнення конкретно визначеного розміру суми пенсії, а лише зобов`язує відповідача вчинити дії щодо перерахунку пенсії.

Отже, у суду відсутні законні підстави для звернення рішення до негайного виконання, як про це просить позивач.

Щодо вимоги позивача про проведення виплати одним платежем суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 55 Закону № 2262-ХІІ, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, стаття 55 Закону № 2262-ХІІ передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини.

Між тим, ця норма не містить приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, зокрема, внаслідок перерахунку за рішенням суду.

Отже, спосіб виконання дій, які має вчинити суб`єкт владних повноважень за рішенням суду, не визначений у спірних відносинах нормативно.

Належним виконанням судового рішення у даному випадку буде вважатися як перерахування присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці. Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для виплати перерахованої пенсії однією сумою

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено аргументованих причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, правові підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Враховуючи положення частини першої статті 139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, то на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 496 грн. 20 коп., сплачена відповідно до квитанції від 20.01.2022 №ПН1337, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення при проведенні перерахунку пенсії з 01.04.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2019, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум, без обмеження максимальним розміром.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 26 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя У.М. Нор