Справа № 640/27627/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Беспалова О.О.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛІДЕР ТВ" (далі - ТОВ "ЛІДЕР ТВ", позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві (далі - ГУ ДПС в м. Києві, відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2021 року № Ю-39576-13.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу на підставі п. 1 ч. 4 статті 169 КАС України.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідач своїм правом, передбаченим статтями 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ЛІДЕР ТВ» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08 вересня 2021 року №Ю-39756-13.

До позовної заяви ТОВ «ЛІДЕР ТВ» додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтовано тим, що ТОВ «ЛІДЕР ТВ» відноситься до числа осіб, до яких Рішенням РНБО України від 02 лютого 2021 року застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), зокрема, блокування активів, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань. Тобто, наразі товариство не має можливості користуватися своїм майном та здійснювати банківські розрахунки. На підтвердження зазначених обставин позивач послався на додані до позову копії платіжних доручень за період з 01 березня 2021 року по 05 липня 2021 року, повернутих банком без виконання з причини застосування санкцій «блокування активів».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року позовну заяву ТОВ ««ЛІДЕР ТВ» залишено без руху у зв`язку із встановленням недоліків позовної заяви.

При цьому, в тексті ухвали від 09 листопада 2021 року суд першої інстанції надав правову оцінку заявленому позивачем клопотанню щодо звільнення від сплати судового збору, визнавши таке його необґрунтованим, та, відповідно, вказав позивачу на необхідність подання доказу сплати останнім судового збору за подання позову до суду.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали, 26 листопада 2021 року товариством подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яка містила клопотання про звільнення від сплати судового збору, зміст якого повністю відповідав заяві позивача про звільнення від сплати судового збору, яка подавалась разом з позовною заявою та у задоволенні якої судом було відмовлено. У подані заяві позивач повторно послався на блокування його активів, зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань, тобто на скрутний майновий стан Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР ТВ».

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено нових обставин та належного нормативного обґрунтування для підтвердження наявності правових підстав для прийняття судом рішення про звільнення ТОВ «ЛІДЕР ТВ» від сплати судового збору за подання цього позову до суду. Натомість, зміст доводів, що були покладені позивачем в основу поданого вдруге клопотання про звільнення від сплати судового збору, вже були предметом дослідження та оцінки судом під час залишення позовної заяви без руху. Наголошено також, що відповідно до положень частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» юридичні особи не є суб`єктами, на яких розповсюджується дія законодавства щодо звільнення від сплати судового збору у зв`язку із скрутним майновим становищем.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, в розумінні статті 8 Закону України «Про судовий збір» у редакції Закону №2147-VIII, апелянт не є суб`єктом, на якого поширюються положення вказаного Закону щодо відстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу, чинними нормами статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік спорів наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Однак, предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, у зв`язку з чим клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІДЕР ТВ» задоволенню не підлягає.

Також повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що представник ТОВ «ЛІДЕР ТВ» з клопотанням (заявою) про відстрочення сплати судового збору та/або із заявою (клопотанням) про продовження строку на усунення цього недоліку позовної заяви, у строк встановлений судом для усунення недоліків, не звернувся, відповідно у суду відсутні підстави для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Між тим, частина 1 статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору.

При цьому, як уже зазначалося вище, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому підстав для розгляду судом першої інстанції питання про звільнення ТОВ «ЛІДЕР ТВ» від сплати судового збору дійсно не було.

Водночас, частиною 2 статті 132 КАС відсилання до норм Закону України «Про судовий збір», зокрема, до підстав для звільнення від сплати судового збору, визначених статтею 8, передбачене лише щодо питання звільнення від сплати судового збору.

Тобто, юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату.

Крім того, прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Таким чином, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви товариства, оскільки зазначене свідчить про надмірний формалізм та позбавляє позивача права доступу до правосуддя.

Колегія суддів зауважує, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ilhan v. Turkey» зазначено, що правило встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів.

Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Зі статті 6 Конвенції випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі Голдер проти Великої Британії від 21 лютого 1975 року ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція статті 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 статті 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, повертаючи позовну заяву товариству, суд першої інстанції виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги позивача спростовують висновки, покладені в основу рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лідер ТВ» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст рішення виготовлено 24 травня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.О. Беспалов

Є.І. Мєзєнцев