Справа № 640/1537/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2022 року
м. Київ
справа № 640/1537/21
адміністративне провадження № К/990/11415/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі № 640/1537/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання дій та бездіяльності протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У 2021 році ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київського міського військового комісаріату (далі відповідач), третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі третя особа), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у відмові скласти (провести перерахунок посадового окладу та окладу за військовим знанням) і подати третій особі нову довідку про розмір ГЗВ станом на 29.01.2020 у відповідності до вимог статей 43, 51, 63 Закону № 2202, чинного пункту 4 Постанови № 704, визначивши розмір посадового окладу, розмір окладу за в/званнням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14;
- зобов`язати відповідача підготувати та подати третій особі нову довідку про розмір ГЗВ станом на 29.01.2020 у відповідності до вимог статей 43, 51 і 63 Закону № 2262, чинного пункту 4 Постанови № 704, визначивши розмір посадового окладу, розмір окладу за в/званнням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14, для перерахунку і виплати пенсії з 01.02.2020;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у тому, що він не вчинив дії щодо подання третій особі оновленої довідки про ГЗВ станом на 01.01.2021, що передбачено частиною другою ст. 51 Закону № 2262, чинного пункту 4 Постанови № 704, визначивши розмір посадового окладу, розмір окладу за в/званнням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14;
- зобов`язати відповідача підготувати та подати третій особі оновлену довідку про належний розмір ГЗВ станом на 01.01.2021 у відповідності до вимог статей 43, 51 і 63 Закону № 2262, чинного пункту 4 Постанови № 704, визначивши розмір посадового окладу, розмір окладу за в/званнням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 для проведення перерахунку і виплати пенсії з 01.01.2021, тобто, першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини (згідно Закону України від 15.12.2020 № 1082-ІХ щодо ПМПО), що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.
Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із указаними рішенням та постановою, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.
Щодо підстав касаційного оскарження.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
У даній справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору дана справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.
У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Також, колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на неврахування висновків Верховного Суду викладених у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18, від 17.12.2019 у справі № 160/8324/19, від 04.02.2019 у справі № 240/5401/18 та від 13.03.2019 у справі № 240/6263/18, оскільки зазначені скаржником справи не є подібними до справи № 640/1537/21.
Суд наголошує, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, їхніх повноважень, об`єкта, предмета правового регулювання відносин, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їхньої подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
Указаний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16 та від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16.
Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Таким чином, касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
Суд зазначає, що посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку скаржником належним чином не обґрунтовані у касаційній скарзі та не підтверджені відповідними доказами, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.02.2022 у справі № 640/1537/21.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач Л.Л. Мороз
Судді А.Ю. Бучик
А.І. Рибачук