Справа № 280/11024/21
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11024/21

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),
суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року (суддя Максименко Л.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до загального трудового стажу для обчислення пенсії ОСОБА_1 періоду проходження ним військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період проходження ним військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 з 05.08.2020 перерахунок та виплатити пенсію за віком із врахуванням періоду проходження ним військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці та відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2017-2019 роки, з урахуванням раніше проведених виплат.

Відповідачем подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, не враховано, що довідка №327/с від 02.03.2020, видана Запорізьким обласним військовим комісаріатом не містить інформації щодо роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Зазначено про відсутність доказів щодо періодів роботи позивача в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі; що періоди військової служби в Камчатській області зараховуються в кратному розмірі лише для розрахунку вислуги років при визначення пенсії за вислугу років відповідно до Постанови ради міністрів СРСР від 10.11.1982 №986; що відсутні законні підстави для зарахування стажу за період з 08.12.1980 по 08.01.1990 із розрахунку один місяць служби за два місяці. Також зазначено позивачем пропущений строк звернення з адміністративним позовом.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач 05.04.1960 року народження, з 09.01.1990 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років згідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

05 серпня 2020 року позивачу було призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014-й, 2015-й і 2016-й роки.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою від 31.05.2021, в якій просив перерахувати пенсію із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески обчислені як середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки починаючи з дня її призначення та із зарахуванням до загального трудового стажу для обчислення пенсії періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці.

На звернення позивача листом від 18.06.2021 та 12.08.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило позивача, що пенсія призначена та виплачується відповідно до вимог законодавства.

Позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем правомірність оскаржених дій не було доведено.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно з ст.1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

У відповідності до ст. 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Законом № 1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Згідно з п.п.2, 16 розд. ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск: К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 +... + Кз n); К -страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV визначено порядок переведення з одного виду пенсії на інший, відповідно до абзацу 2 якої, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як було встановлено судом першої інстнції, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

За призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-IV позивач звернувся вперше.

Верховний Суд України у постанові від 9 червня 2015 року (справа № 21-550а15) та Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року (справа № К/9901/1071/17), від 20 вересня 2018 року (справа № 172/1359/16-а(2-а/172/21/16) висловив свою позицію стосовно того, що при переведенні з пенсії призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону № 1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону № № 2262-ХІІ (постанова ВС від 13.02.2019 у справі № 265/7301/16-а).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що оскільки для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше із заявою від 05.08.2020, відповідач мав призначити пенсію на підставі ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV, виходячи з показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в проведенні позивачу розрахунку пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», слід визнати протиправною.

Порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести ОСОБА_1 розрахунок пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки та провести виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше здійснених виплат.

Щодо дати здійснення перерахунку.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Вірно судом першої інстанції було зазначено, що з урахуванням того, що із заявою до територіального органу Пенсійного фонду позивач звернувся 05.08.2020, то пенсія за віком має бути перерахована з 05.08.2020.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, перерахувати пенсію за віком із зарахуванням до загального трудового стажу для обчислення пенсії періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці, суд зауважує наступне.

Як було встановлено судом першої інстанції з копії трудової книжки ОСОБА_1 , 10.10.1978 його призвано на військову службу. Згідно копії військового квитка НОМЕР_1 від 13.10.1978, довідок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.03.2020 № 327/с та Запорізького обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки № 287/с від 03.02.2021 ОСОБА_1 з 08.12.1980 по 08.01.1990 проходив військову службу у віддаленій місцевості п/о Камчатки. Вказано також, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.

Статтею 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членів їх сімей встановлюються Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», їм надається також право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом, незалежно від місця проходження військової служби. При цьому всі види грошового забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ враховуються нарівні із заробітною платою робітників і службовців.

Відповідно до п. «в» ч.3 ст.56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба, незалежно від місця проходження служби.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № № 1058-ІV визначено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Питання обчислення стажу роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до цих районів, було врегульовано Положенням про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 р. № 590, указами Президії Верховної Ради СРСР від 01.08.1945 року «Про пільги для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», від 10.02.1960 р. «Про впорядкування пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» від 26.09.1967 р. «Про розширення пільг для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» та Інструкцією про порядок надання пільг, затвердженою постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1967 р. № 530/П-28.

Положеннями п.6 постанови № 590 передбачалось, що пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби, осіб рядового і начальницького складу органів Міністерства внутрішніх справ СРСР, а також пенсійне забезпечення сімей цих осіб здійснюється в порядку і розмірах, що встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Рада Міністрів СРСР від 10.11.1982 № 986 з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затвердила Положення, відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій, пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

Пунктом 55 цього ж Положення встановлено, що окремі періоди служби при обчисленні вислуги років для призначення пенсій зараховуються на пільгових умовах.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».

Відповідно до абз.9 п.1 Порядку № 393 для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом до вислуги років зараховуються: дійсна військова служба у Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР та інші види служби і періоди роботи, які відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалися до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо цією постановою не передбачено більш пільгових умов зарахування до вислуги років часу служби для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.4 додатку 2 наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей» від 14.08.2014 № 530 наведено перелік віддалених місцевостей СРСР, у яких служба осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової та строкової служби зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах. Служба у Камчатській області - з 14 вересня 1945 року зараховується до вислуги років на пільгових умовах, - один місяць служби за два місяці.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що як законодавство колишнього СРСР до 01.01.1991 р., так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних правовідносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в районах Крайньої Півночі колишнього СРСР.

Вислуга років, яка була обчислена для призначення пенсій військовослужбовцям та особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, до введення в дію Закону № 2262, перегляду не підлягає (п.5 Порядку № 393).

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу періоду проходження військової служби з 08.12.1980 по 08.01.1990 в пільговому обчисленні (один місяць за два).

Як було встановлено судом першої інстанції з наявних матеріалів пенсійної справи позивача, під час призначення позивачу пенсії за віком у відповідача були наявні документи, що підтверджують період проходження ОСОБА_1 військової служби, а саме, військовий квиток НОМЕР_1 від 13.10.1978, довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 02.03.2020 № 327/с. Тож, з моменту призначення пенсії за віком, з 05.08.2020 відповідач мав здійснювати нарахування та виплату пенсії за віком позивачу із зарахуванням до загального трудового стажу для обчислення пенсії періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 по 08.01.1990 із розрахунку один місяць служби за два місяці.

Таким чином, вірними є висновки суду першої інстанції, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строку звернення до суду, то судом першої інстанції вірно було встановлено, що не пропущено строки звернення до суду із даними позовними вимогами.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною четвертою цієї статті встановлено, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Як було встановлено судом першої інстанції, 05.08.2020 позивачу було призначено пенсію за віком. Позивач декілька разів звертався до відповідача із заявами щодо здійснення перерахунку пенсії, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуючи показник середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком, тобто 2017-2019 роки (7763,17 грн.), із зарахуванням до загального трудового стажу для обчислення пенсії періоду проходження військової служби у віддаленій місцевості п/о Камчатка з 08.12.1980 року по 08.01.1990 року із розрахунку один місяць служби за два місяці. Остання відповідь, в якій ОСОБА_1 відмовлено у такому перерахунку та роз`яснено підстави відмови надана 12.08.2021. Позивач з позовом звернувся 12.11.2021.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 25 травня 2022 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш