Справа № 742/294/22
Суддя: Ільченко О. І.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/742/11/22
Єдиний унікальний № 742/294/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року місто Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі головуючого судді Ільченка О.І., при секретарі Голушко Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Карпенко Віктор Константинович, до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Кумейка Володимира Володимировича про скасування постанови серії БАВ №638551 від 26.12.2021,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Кумейка В.В. про скасування постанови серії БАВ №638551 від 26.12.2021 в справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 850,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що інспектором поліції безпідставно звинувачено позивача в порушенні вимог п.п.2.1 «А», 2.1 «Б», 2.1 «Ґ» ПДР України, оскільки підставою винесення вище зазначеної постанови стало те, що 26.12.2021 близько 11 год. 20 хв. по вул.Земська, водій транспортного засобу NISSSAN X-TRAIL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , потрапивши в ДТП не маючи при собі та не пред`явив для складання матеріалів за фактом ДТП посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності наземних транспортних засобів. З даною постановою позивач не згоден, оскільки його права передбачені ст.268 КУпАП йому ніхто не роз`яснював. Факт скоєння ним такого правопорушення свідками не підтверджено, протокол взагалі не складався. Розгляд даної адміністративної справи відбувся поверхово без забезпечення його права на захист та за відсутності будь-яких доказів.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте його представник надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що він особисто просив ОСОБА_1 , щоб він надав йому посвідчення водія і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу для оформлення ДТП, проте останній не йшов на контакт, не надавав відповідей ні на які його запитання, взагалі зачинився в транспортному засобі і мовчав. Зі слів свідків, в тому числі і ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був за кермом транспортного засобу NISSSAN X-TRAIL під час ДТП.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 26.12.2021 був вдома, почувши грохіт та виглянувши у вікно побачив навпроти через дорогу авто, яке збило опору та в`їхало у паркан. Чоловіку, який вийшов з водійського сидіння, працівники поліції неодноразово пропонували надати посвідчення водія та документи на транспортний засіб для складання відповідних матеріалів, проте водій на них не реагував, зачинився у автомобілі і мовчав.

Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (ч.1,2,4 ст.126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Вказані обставини, відповідно ст.33 КУпАП мають враховуватись і при накладенні адміністративних стягнень.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі: опис обставин, установлених під час розгляду справи…(ч.1 ст.283 КУпАП).

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ?

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 2.4 (а) ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, а саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складом правопорушення, за яке передбачається адміністративна відповідальність відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП є, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавство.

Тобто, суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є виключно водій, а відтак - обов`язок виконання вимог п.2.4 (а) ПДР України покладається тільки на особу, яка в момент пред`явлення працівником поліції вимоги, здійснює керування транспортним засобом.

Відповідно до постанови Прилуцького міськрайонного суду від 21.02.2022 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

З дослідженого відеозапису наданого працівниками поліції Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області вбачається, що ОСОБА_1 перебував у транспортному засобі NISSSAN X-TRAIL, який вчинив ДТП. На неодноразові запитання працівників поліції при складанні адміністративних протоколів ніяким чином не реагував, відмовчувався.

За таких обставин, оцінюючи аргументи позивача щодо неправомірності винесення щодо нього оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що вищевказані доводи ОСОБА_1 не основані на належних доказах, нічим не підтверджуються і спрямовані на спробу ухилитись від адміністративної відповідальності за скоєня адміністративного правопорушення, факт наявності яких, не викликають у суду, жодних сумнівів та знайшло своє підтвердження також у наданих поясненнях працівником поліції, відеодиску та показів свідка в судовому засіданні, а тому у скасуванні постанови серії БАВ №638551 від 26.12.2021 слід відмовити, оскільки така винесена з додержанням норм чинного законодавства і з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямовано було рішення про накладення штрафу, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.3,4,9,72,78,241-246,255,286,293,295-297 КАС України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Карпенко Віктор Константинович, до інспектора Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Кумейка Володимира Володимировича про скасування постанови серії БАВ №638551 від 26.12.2021 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у порядку, передбаченого ч.2 ст.255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олександр ІЛЬЧЕНКО