Справа № 120/2803/22-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 р. Справа № 120/2803/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Каленяка Е.А., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 02.10.1981 по 09.02.1993 та зобов`язання відповідача перерахувати позивачці пенсію шляхом зарахування до страхового стражу періоду роботи з 02.10.1981 по 09.02.1993.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 11.01.2022 позивачка звернуласm до відповідача із заявою, в якій просила на підтвердження її трудового стажу прийняти покази двох свідків, які працювали з позивачкою на одному підприємстві та яким період роботи на тому ж підприємстві зараховано до стажу роботи. Однак листом від 08.02.2022 за № 1483-448/Л-02/8-0200/22 відповідач надав відмову у зарахуванні періоду роботи позивачки з 13.01.1983 по 09.02.1993 до її страхового стажу, посилаючись на те, що позивачка не надала документа про ліквідацію організації.

Позивачка вважає відмову пенсійного органу протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 14.03.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою у відповідача витребувано матеріали пенсійної справи позивачки.

08.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Як зазначає відповідача, згідно з пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

При цьому відповідач звертає увагу, що випадки, коли трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, не є загальним правилом, а використовуються як виняток.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивачки, вирішено відмовити у перерахунку пенсії та зарахуванні періодів стажу роботи позивачки, вказаних в трудовій книжки. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993, оскільки назва підприємства при зарахуванні на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) відрізняється на відтиску печатки при звільненні "Об`єднання продтоварів м. Вінниця", а звільнення в трудовій книжці 09.02.1993 з "Філіалу магазину № 4", водночас довідка про зміну назви організації відсутня.

Крім того, відповідач вказує на те, що показання запропонованими позивачкою свідками не можуть бути взяті до уваги, оскільки записи у трудовій книжці про період роботи на тому ж підприємстві мають бути внесені з дотриманням встановлених законодавством вимог. Відповідач зазначає, що показання свідків не прийняті з огляду на таке:

- ОСОБА_2 прийнята на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) з 01.12.1978 по 01.07.1988 (печатка при звільненні не читається), прийнята на роботу з 06.12.1989 в "Винницкое городское обьединение "Продтовары" (мова оригіналу), а звільнена з магазину № 33 (печатка при звільнені не читається);

- ОСОБА_3 період роботи з 23.12.1977 по 01.04.1993 також зараховано для обчислення стажу (довідка про зміну назви організації відсутня, печатка при звільненні має не чіткий відтиск). Прийнята на роботу з 23.12.1977 в "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу), а звільнена 01.04.1993 з магазина "Универсам № 4" (відтиск печатки не читається).

Отже, відповідач вважає, що підтвердити спірний період стажу роботи на підставі показань саме цих свідків з огляду на якість внесених записів до їхніх документів немає підстав.

Тому, на думку відповідача, відмова у призначенні позивачці пенсії за віком є правомірною.

03.05.2022 до суду надійшла відповідь на відзив за підписом представника позивачки. Однак в силу положень ч. 3 ст. 263 КАС України у справах цієї категорії заявами по суті є позов та відзив. Тому під час ухвалення рішення по суті суд не приймає до розгляду та не бере до уваги відповідь на відзив.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас законних підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для ухвалення рішення по суті справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що з 04.01.2021 позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності як особа з інвалідністю ІІІ групи, призначену та обчислені відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон № 1058-ІV).

11.01.2022 позивачка звернулася до відповідача з заявою, в якій просила на підтвердження її трудового стажу прийняти покази двох свідків, які працювали з позивачкою на одному підприємстві та яким період роботи на тому ж підприємстві зараховано до стажу роботи. До заяви позивачка додала копії таких документів: трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.10.1981, листа від 11.06.2021 та довідки ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго"" від 30.12.2021 за № 54.

Листом від 08.02.2022 за № 1483-448/Л-02/8-0200/22 відповідач відмовив позивачці у підтвердженні періоду роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993 на підставі показань свідків. Свою відмову пенсійний орган обґрунтував тим, що в оригіналах трудових книжок свідків записи про період роботи внесені без дотримання встановлених вимог законодавства.

Також відповідач зазначив, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи позивачки з 13.01.1983 по 09.02.1993, оскільки назва підприємства при зарахуванні на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) відрізняється на відтиску печатки при звільненні "Об`єднання продтоварів м. Вінниця", а звільнення в трудовій книжці 09.02.1993 з "Філіалу магазину № 4", довідка про зміну назви організації відсутні.

24.11.2021 позивачка зверталася зі свідками:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримує пенсію за віком з 01.10.2018. Період роботи ОСОБА_2 з 01.12.1978 по 01.07.1988, з 06.12.1989 по 06.06.1990 зараховані до стажу, хоча довідка про зміну назви організації відсутня, печатка при звільненні має нечіткий відтиск. Прийнята на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) з 01.12.1978 по 01.07.1988 (печатка при звільненні не читається), прийнята на роботу з 06.12.1989 в "Винницкое городское объединение "Продтовары" (мова оригіналу), а звільнена з магазину № 33 (печатка при звільнені не читається);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримує пенсію за віком з 25.07.2018. Період роботи з 23.12.1977 по 01.04.1993 також зараховано для обчислення стажу (довідка про зміну назви організації відсутня, печатка при звільнені маж нечіткий відтиск). Прийнята на роботу з 23.12.1977 в "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу), а звільнена 01.04.1993 з магазина "Универсам № 4) (відтиск печатки не читається).

Крім того, відповідач зазначив, що Відділом обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) направлено запит на Головне управління статистики від 24.11.2021 № 0200-0206-5/76443, проте відповідь на даний час не надійшла.

Відповідач звернув увагу, що в листі від 11.06.2021 № 5603-510-/Л-02/8-0200/21 було чітко зазначено, що в оригіналах трудових книжок свідків записи про період роботи мають бути внесені з дотриманням встановлених вимог.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивачці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 02.10.1981:

1) 02.10.1981 позивачка прийнята на посаду молодшого продавця магазина "Універсам" Першого Вінницького харчоторгу на підставі наказу № 112-Л від 02.10.1981;

2) 01.12.1981 у зв`язку з ліквідацією Першого Вінницького харчоторгу позивачка переведена на посаду молодшого продавця магазина "Універсам № 1" Вінницького міського об`єднання "Продтовари" на підставі наказу № 1 від 01.12.1981;

3) 13.01.1983 позивачка переведена на посаду контролера-касира магазина "Універсам 1" на підставі наказу № 10-Л від 13.01.1983;

4) 13.03.1987 позивачка переведена на посаду заступника завідуючого відділу магазина "Універсам № 1";

5) 25.12.1987 позивачка переведена на посаду старшого контролера-касира магазина "Універсам № 1" на підставі наказу № 270-К від 25.12.1987;

6) 01.05.1989 у зв`язку з введенням нового ЄТКД і за результатами перетарифікації позивачці присвоєна кваліфікація контролера-касира І категорії магазина "Універсам № 1" на підставі наказу № 74 від 25.04.1989;

7) 19.11.1991 позивачка переведена продавцем першої категорії філіалу магазину № 4 на підставі наказу № 235-К від 19.11.1991;

8) 09.02.1993 позивачка звільнена з роботи у зв`язку з переведенням в фірму "Агроенерго" ВЕО "Вінницяенерго" у зв`язку з виділенням філіалу № 5 на підставі наказу № 26-К від 09.02.1993.

Позивачка вважає дії відповідача щодо незарахування спірного періоду роботи до її страхового стажу протиправними, а тому просить суд про за захист її порушених прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах предмету позову та заявлених позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавчими нормами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Приписами частини першої статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно 14 років.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).

За приписами частини першої статті 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Так, відповідно до пункту 1.1 Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі сервісний центр).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Судом встановлено, що 11.01.2022 позивачка звернулась до відповідача з заявою, в якій просила на підтвердження її трудового стажу прийняти покази двох свідків, які працювали з позивачкою на одному підприємстві та яким період роботи на тому ж підприємстві зараховано до стажу роботи.

За результатами розгляду заяви позивачки пенсійний орган надав відмову у підтвердженні періоду роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993 на підставі показань свідків. Свою відмову пенсійний орган обґрунтував тим, що в оригіналах трудових книжок свідків записи про період роботи внесені без дотримання встановлених вимог законодавства.

Як зазначає відповідач, підтверджений страховий стаж позивачки, обчислений по 31.03.2020, становить 19 років 10 місяців 25 днів, в тому числі 02 роки 05 місяців 09 днів додаткового періоду від моменту встановлення групи інвалідності до досягнення пенсійного віку, що враховується виключно при обчисленні пенсії по інвалідності. Водночас до страхового стажу позивачки не враховано період роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993, оскільки назва підприємства при зарахуванні на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) відрізняється на відтиску печатки при звільненні "Об`єднання продтоварів м. Вінниця", а звільнення в трудовій книжці 09.02.1993 з "Філіалу магазину № 4", довідка про зміну назви організації відсутні.

Перевіряючи вказані доводи відповідача суд враховує, що згідно із ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку № 637).

Отже, законодавством передбачено, що основним документом, який фіксує і підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, але у випадку її відсутності або відсутності в ній необхідних записів, трудовий стаж може бути підтверджено двома альтернативними засобами: або іншими документами, або показаннями свідків.

З листа Головного управління Пенсійного фонду України від 08.02.2022 за № 1483-448/Л-02/8-0200/22 вбачається, що спору щодо підтвердження свідками роботи з позивачкою ОСОБА_1 в період з 13.01.1983 по 09.02.1993 не існує. Разом з тим пенсійний орган обґрунтував відмову зарахувати стаж роботи позивачки виключно тим, що в оригіналах трудових книжок свідків записи про спірний період роботи внесені без дотримання встановлених вимог, а саме

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка отримує пенсію за віком з 01.10.2018. Період роботи ОСОБА_2 з 01.12.1978 по 01.07.1988, з 06.12.1989 по 06.06.1990 зараховані до стажу, хоча довідка про зміну назви організації відсутня, печатка при звільненні має нечіткий відтиск. Прийнята на роботу "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу) з 01.12.1978 по 01.07.1988 (печатка при звільненні не читається), прийнята на роботу з 06.12.1989 в "Винницкое городское объединение "Продтовары" (мова оригіналу), а звільнена з магазину № 33 (печатка при звільнені не читається);

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримує пенсію за віком з 25.07.2018. Період роботи з 23.12.1977 по 01.04.1993 також зараховано для обчислення стажу (довідка про зміну назви організації відсутня, печатка при звільнені маж нечіткий відтиск). Прийнята на роботу з 23.12.1977 в "Первый Винницкий пищеторг" (мова оригіналу), а звільнена 01.04.1993 з магазина "Универсам № 4) (відтиск печатки не читається).

На думку відповідача, такі недоліки в записах трудових книжок свідків не дозволяють врахувати показання цих свідків.

Отже, спір в цій справі полягає в тому, чи можливо врахувати показання свідків за умови, що їхні трудові книжки містять недоліки в оформленні.

Відповідно до пункту 17 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

В такому ж порядку показаннями свідків підтверджується час роботи громадян із числа національних меншин, примусово виселених з місць постійного проживання в 30-40 роки, а також час роботи в колгоспі до 1965 року у випадках, коли неможливо одержати документи про наявний стаж роботи, незалежно від причин відсутності необхідних документів.

За змістом пункту 18 Порядку № 637, у разі відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

З аналізу наведених норм слідує, що для того, аби показання свідків мали доказове значення, повинні бути документи про роботу свідків за той самий період часу, за який вони підтверджують роботу іншої особи, тобто порушенням цих норм буде повна відсутність таких документів, а не недоліки в їх оформленні, на які посилається відповідач.

Крім того, у наведеній нормі йдеться про те, що будь-які документи, а не тільки трудова книжка, дозволяють підтверджувати роботу свідків для врахування їх показань пенсійним органом.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відтак, на думку суду, відповідач не був позбавлений можливості витребувати інші документи, які б підтверджували роботу свідків на тому самому підприємстві одночасно з позивачкою у спірний період.

Також суд зауважує, що з листа пенсійного органу від 08.02.2022 видно, що Відділом обслуговування громадян № 4 (сервісний центр) направлено запит на Головне управління статистики від 24.11.2021 № 0200-0206-5/76443, однак відповідь станом на 08.02.2022 не надійшла.

Отже, відповідач не дочекавшись відповіді на вказаний запит, передчасно відмовив позивачці у підтвердженні спірного періоду на підставі показань свідків.

Крім того, суд враховує, що позивачка вживала всіх можливих заходів, щоб додатковими доказами підтвердити страховий стаж цього періоду, зокрема зверталася до архівних установ для отримання відомостей з первинних документів по підприємству. Проте до Архівного відділу Вінницької міської ради документи з кадрових питань (особового складу) фонду "Перший Вінницький харчоторг" (Вінницьке міське об`єднання "Продтовари") на зберігання не передавалися.

Наведене підтверджується листами Архівного відділу Вінницької міської ради від 30.07.2021 за № Л-24-109947/24-30 та від 01.10.2021 за № Л-24-129003/24-30.

Відтак надати відповідачу додаткові документи на підтвердження свого страхового стажу позивачка можливості не мала, але при цьому не повинна нести відповідальність за неналежний документообіг, зокрема, за те, що після припинення роботи фонду "Перший Вінницький харчоторг" (Вінницьке міське об`єднання "Продтовари") документація не була передана до архівної установи.

Отже, можливість надати інші документи для підтвердження наявного трудового стажу в спірні періоди у позивачки відсутня з незалежних від неї причин, чого пенсійний орган під час розгляду заяви позивачки бо уваги не взяв.

За встановлених обставин справи суд вважає, що відповідач безпідставно не врахував показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , пославшись лише на недоліки у заповненні їхніх трудових книжок та не реалізувавши свої повноваження для отримання інших документів, які б свідчили про роботу свідків у період з 13.01.1983 по 09.02.1993 на одному підприємстві з позивачкою.

Крім того, на думку суду, відповідач не вжив усіх можливих заходів для отримання додаткових документів, який позивачка самостійно надати не може.

Таким чином, рішення про відмову у підтвердженні періоду роботи позивачки з 13.01.1983 по 09.02.1993 на підставі показань свідків визнається судом передачасним та необґрунтованим.

Однак, беручи до уваги встановлені обставини справи, за результатами вирішення цієї справи суд також не вбачає достатніх правових підстав для покладення на відповідача обов`язку із зарахування вказаного періоду роботи до страхового стражу позивачки.

Як зазначено у пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наданих сторонами доказів, суд доходить висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачці у прийнятті показів свідків на підтвердження спірного періоду роботи.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 11.01.2022 про прийняття показів свідків, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи. В решті позовних вимог належить відмовити.

При цьому суд звертає увагу, що в прохальній частині позовної заяви представник позивачки помилково просить про зарахування періоду роботи позивачки з 02.10.1981 по 09.02.1993, адже листом від 08.02.2022 за № 1483-448/Л-02/8-0200/22 відповідач надав відмову у зарахуванні періоду роботи позивачки саме з 13.01.1983 по 09.02.1993.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, оскільки позовні вимоги мають немайновий характер, а позов задоволено частково, на користь позивача належить стягнути половину понесених ним судових витрат зі сплати судового збору, тобто 496,20 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи з 13.01.1983 по 09.02.1993 на підставі показань свідків.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року про прийняття показань свідків на підтвердження періоду роботи позивачки з 13.01.1983 по 09.02.1993, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) представник позивачки: адвокат Каленяк Едуард Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: вул. Визволення, 2, офіс 226/2, м. Вінниця, 21050);

3) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне судове рішення складено 26.05.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович