Справа № 420/26218/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, 26а, с. Куяльник, Подільський район, Одеська область) про оскарження рішень, дій та бездіяльності органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо відмови надати запитувану інформацію на запит від 13.12.2021 року;

- зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати йому - ОСОБА_1 , повну відповідь на запит від 13.12.2021 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI, із змінами і доповненнями, надати завірені належним чином копії рішень Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» громадянам: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 та повідомити, чи отримали вказані громадяни у Куяльницької сільської ради Подільского району Одеської області дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га. Для ведення особистого селянського господарства.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму витрат на правничу допомогу.

Позивач зазначив, що він 13.12.2021 направив запит про доступ до публічної інформації до відповідача, у якому просив надати завірені належним чином копії рішень Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» громадянам: ОСОБА_14 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 . Також просив повідомити, чи отримали вказані громадяни дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Вiдповiдь він просив відсканувати та направити на електронну адресу.

16.12.2021 року відповідач листом №02-29/237iз повідомив про надання дозволу ОСОБА_16 та надала копію рішення, однак вказана інформація не запитувалась. Стосовно громадян по яким запитувалась інформація відповідач повідомив, що інформацію про громадян України, які отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства можна ознайомитися на сайті Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

16.12.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із інформаційним запитом, на який отримав відповідь від 17.12.2021 року №02-29/237iз, в якому вказано, що інформацію про громадян України, які отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства можна ознайомитися на сайті Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області.

Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-VI (далі Закон №2939-VI) відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Таким чином, позивач вважає відмову відповідача неправомірною та просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження по справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

До суду від відповідача у встановлений судом строк не надійшов відзив на позовну заяву.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 13.12.2021 направив Куяльницькому сільському голові запит про доступ до публічної інформації, у якому просив надати завірені належним чином копії рішень Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» громадянам: ОСОБА_14 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 . Також просив повідомити, чи отримали вказані громадяни дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Скановану вiдповiдь просив направити на електронну адресу (а.с.17).

16.12.2021 року за №02-29/237iз Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області сформовано відповідь на запит від 13.12.2021, відповідно до якої повідомлено, що громадянину ОСОБА_16 рішенням Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області №2892-VIII від 23.10.2021 вже надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, копія рішення додається. Заначено, що прізвища громадян України, які отримали земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства - можна ознайомитися за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.21).

16.12.2021 позивач повторно направив Куяльницькому сільському голові запит про доступ до публічної інформації, у якому просив надати завірені належним чином копії рішень Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» громадянам: ОСОБА_14 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 ; ОСОБА_13 . Також просив повідомити, чи отримали вказані громадяни дозволи на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Скановану вiдповiдь просив направити на електронну адресу (а.с.27).

17.12.2021 року за №02-29/237iз Куяльницькою сільською радою Подільського району Одеської області сформовано відповідь на запит від 16.12.2021, відповідно до якої повідомлено, що з рiшеннями Куяльницької сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - можна ознайомитись за наступним посиленням: https://kuyalnyksr.odessa.gov.ua/?page_id=265 (а.с.22).

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон №2939-VI, відповідно до преамбули визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно з ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною 1 статті 19 Закону №2939-VI встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Відповідно до ч. 4,5 ст.19 Закону №2939-VI письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Суд вважає, що запити, які були направлені позивачем відповідали вимогам Закону.

Статтею 12 Закону №2939-VI встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у ст.13 цього Закону ; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст.13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації згідно Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Відповідно до ст.20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 23 Закону №2939-VI врегульовано, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Із змісту наведених правових норм слідує, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня його отримання, або повідомити запитувача про продовження строку розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Ненадання відповіді на запит, або несвоєчасне надання інформації є підставою для звернення запитувача до суду.

За змістом частин 1, 2 статті 22 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Частиною 4 цієї ж статті закріплено, що у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Встановлений статтею 22 Закону №2939-VI перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач у відповіді від 16.12.2021 та 17.12.201 в порушення частини 4 статті 22 Закону №2939-VI не навів установлених у цій статті підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію. Крім того, враховуючи ч. 2 ст. 22 Закону відповідач протиправно вказав, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел за посиланням (сайту Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області), що свідчить про очевидну необґрунтованість відмови та, відповідно - його протиправність.

При цьому, суд враховує, що частиною 2 статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про інформацію» ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Таким чином, за змістом ч. 2 ст. ст. 34 Конституції України та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про інформацію», особа має право вибирати на власний розсуд форму копій документів, які вона запитує, а саме паперову чи електронну.

Частиною 5 статті 19 Закону №2939-VI, зокрема, передбачено можливість зазначення у запиті лише електронної адреси. Це свідчить про можливість обрання виключно електронної форми листування з розпорядником інформації і, відповідно, отримання відповіді на запит тільки на електронну адресу.

Між тим, положеннями Закону №2939-VI передбачено, що після отримання запиту про інформацію перевіряється дотримання вимог щодо нього, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону №2939-VI, в тому числі і щодо зазначення в ньому поштової адреси або адреси електронної пошти, а також номера засобу зв`язку, якщо такий є, а не правильність їх написання чи дійсність, тощо.

Суд дійшов висновку, що у цій справі дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, а саме надання у встановлений ч. 1 ст.20 Закону № 2939-VI строк відповіді на запит на інформацію: направлення сканованих копій рішень на електронну адресу - фактично не були виконані відповідачем, що відбулося через неправомірну відмову в наданні інформації, оскільки у відповіді вказано, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За змістом статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання неправомірною відмови відповідача в наданні інформації на запит на інформацію позивача від 13.12.2021 року та зобов`язання відповідача надати позивачу у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку повну відповідь на запит на інформацію позивача від 13.12.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю II групи.

У відповідності з п.1 ч. 3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У той же час відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження розміру витрат зі сплати професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи представником позивача надані копія договору про надання правової допомоги від 09.03.2021 року, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги (попередній розрахунок витрат) та Акт виконаних робіт на суму 3000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1. договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Згідно акту виконаних робіт від 20.12.2021 року (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, за здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги по адміністративному позову) вартість робіт, наданих адвокатом складає 3000,00 грн та включає в себе:

надання замовнику консультації, складення запиту на публічну інформацію 30 хв. вартістю 500,00 грн;

вивчення відповіді, надання консультації замовнику, підготовка повторного запиту 30 хв. вартістю 500,00 грн;

зібрання доказів до позову, вивчення судової практики, складання позову 1 год. вартістю 1500,00 грн;

додаткова консультація замовнику, складання акту виконаних робіт, заяви про відшкодування судових витрат - 1 год вартістю 500,00 грн (а.с.26).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 року по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги. Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Суд враховує, що дана адміністративна справа є типовою справою незначної складності, а тому, суд вважає необґрунтованим тричі надавати консультації позивачеві.

Суд вважає необґрунтованим розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки сума витрат на складання позовної заяви у розмірі 3000,00 грн, не є обґрунтованою у контексті дослідження обсягу таких послуг із урахуванням складності справи, а зазначені у Акті витрати на їх виконання є явно завищеними.

Суд також вважає, що відшкодуванню не підлягають витрати за першими двома пунктами акту виконаних робіт щодо: надання замовнику консультацій, складення запиту на публічну інформацію, вивчення відповіді, підготовка повторного запиту, так як вказані витрати не є витратами, пов`язаними з розглядом справи в розумінні КАС України.

Крім того, суд зауважує, що виконані адвокатом роботи з зібрання доказів до позову, вивчення судової практики, складання позову - охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позовної заяви, а тому не є такими, що належать до вказаного розміру стягнення.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та складності виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на надання правничої допомоги та стягнути з відповідача на користь позивача 700,00 грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250, 371 КАС, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (вул. Куяльницька, 26а, с. Куяльник, Подільський район, Одеська область, ) про оскарження рішень, дій та бездіяльності органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області в наданні інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 13.12.2021 року.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області надати ОСОБА_1 у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку повну відповідь на запит на інформацію від 13.12.2021.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 700,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса