Справа № 260/348/21
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/348/21 пров. № А/857/4719/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Затолочного В. С., Курильця А. Р.,

з участю секретаря судового засідання Рибачука А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 260/348/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 23.11.2021 року,

місце ухвалення рішення м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 13.12.2021 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив визнати протиправними і незаконними дії службових осіб МВС України щодо не проведення ними у 10-денний термін з дня одержання заяви позивача дій з оформлення всіх необхідних документів щодо подання про призначення йому пенсії, не направлення їх до органу, що призначає пенсію - Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області; зобов`язати МВС України згідно з вимогами розділу "Підготовка і подання документів для призначення пенсії" п.12 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду від 30 січня 2007 року за №3-1 у день набрання рішення суду законної сили направити до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області всі необхідні документи і подання про призначення пенсії ОСОБА_1 з нової вислуги років (30 років 04 місяців 10 днів) та нового грошового забезпечення (з урахуванням останніх змін).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії службових осіб Міністерства внутрішніх справ України щодо не направлення документів ОСОБА_1 для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, з урахуванням змін щодо вислуги років та грошового забезпечення. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 грудня 2020 року з урахуванням висновків суду та направити відповідні документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що у період з 20 березня 2009 року по 06 листопада 2015 року (у тому числі й станом на день опублікування Закону України «Про Національну поліцію») позивач не проходив службу в органах внутрішніх справ, а працював на посаді державного службовця. Зазначає, що Закон №2262-ХІІ не передбачає врахування цього часу для призначення пенсії. Таким чином, вважає, що для оформлення подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років на умовах, визначених Законом №2262-ХІІ з урахуванням періоду роботи позивача на посаді державної служби законодавчі підстави у МВС відсутні. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у п.15 абз.1-2 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ зазначено, що працівники міліції, які на день набрання чинності цим Законом мали календарну вислугу не менше 5 років та продовжили службу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями (а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах), після досягнення вислуги років, що дають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Таким чином, вважає, що законно обґрунтованим варіантом поведінки відповідача є обчислення уповноваженими підрозділами МВС України належної позивачу вислуги років і розміру грошового забезпечення та направлення зазначених відомостей на адресу позивача та пенсійного органу для здійснення перерахунку пенсії. Вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 грудня 2008 року на підставі наказу від 24 грудня 2008 року за №552о/с Головного управління МВС України в Закарпатській області позивач у званні підполковника міліції звільнений з посади старшого слідчого в особливо важливих справах організаційно - методичного відділу слідчого управління ГУМВС за пунктом "65" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, за віком, у відставку, із зняттям з військового обліку, з вислугою років в органах внутрішніх справ на день звільнення: 20 років 10 міс. 13 днів, в календарному обчисленні для призначення пенсії 22 роки 09 міс. 12 днів.

З 01 січня 2009 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області позивачу призначена пенсія за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ) у розмірі 61% від грошового забезпечення, з вислуги років - 22 роки.

Наказом Управління МВС України в Закарпатській області від 08 січня 2013 року за № 2о/с до наказу ГУМВС від 24 грудня 2008 року №552о/с внесені зміни щодо збільшення вислуги років для призначення пенсії. Встановлено вислугу років для призначення пенсії у пільговому обчисленні - 23 роки 09 міс. 05 днів.

З 01 липня 2018 року ГУ ПФУ з урахуванням зазначених змін здійснено перерахунок пенсії позивачу на 64% від грошового забезпечення з вислуги років - 23 роки 09 міс. 05 днів.

З 01 квітня 2009 року до 06 листопада 2015 року позивач проходив державну службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області і був звільнений з органів внутрішніх справ України на підставі наказу УМВС від 06 листопада 2015 року за № 257о/с з посади слідчого організаційно - методичного відділу слідчого управління УМВС України в Закарпатській області, державного службовця 11 рангу 6 категорії, згідно з пунктом 8 розділу XI Закону України „Про Національну поліцію" у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів "Про працю України".

При цьому, як стверджує позивач, в наказ УМВС від 06 листопада 2015 року за № 257о/с про звільнення позивача службові особи УМВС області відомості про його нову вислуги років в органах внутрішніх справ не внесли і як уповноважений структурний підрозділ МВС України до ГУ ПФУ повний пакет документів для призначення позивачу пенсії з нової вислуги років та нового грошового забезпечення не направили.

18 вересня 2020 року Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії на виконання рішення Закарпатського адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі №260/289/19 наказом УМВС від 18 вересня 2020 року за №196о/с доповнено пункт наказу УМВС від 06 листопада 2015 року №257о/с наступним змістом: "вислуга років для призначення пенсії ОСОБА_1 складає 30 років 04 місяців 10 днів" на підставі рішення Закарпатського адміністративного суду від 03 березня 2020 року по адміністративній справі №260/1633/19 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2020 року.

07 грудня 2020 року на ім`я директора Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2 позивачем направлена заява з проханням підготовити та подати подання до ГУ ПФУ в Закарпатській області документів для призначення позивачу пенсії з нової вислуги років та нового грошового забезпечення. До вказаної заяви додано: Заяву до ГУ ПФУ в Закарпатській області про призначення пенсії за вислугу років від 07 грудня 2020 року встановленого зразка на 1 арк.; копію паспорта серії НОМЕР_1 виданого Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області 10 квітня 1998 року та реєстраційного номеру облікової картки платника податків на 1 арк.; лист Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України від 28 березня 2019 року №58зі/29/2/01-2019 та на звороті листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП України в Закарпатській області від 25 березня 2019 року № 6зі-Р 406/5-2019 на 1 арк. з відомостями про відсутність у зазначених установах на посадах слідчих організаційно-методичного відділу слідчого управління державних службовців, відсутність даних про рівень оплати праці та види заробітної плати таких осіб.

Листом Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 31 грудня 2020 року за вих. № Р-26938/22 за підписом т.в.о. директора Сизоненко А.С. у підготовці і поданні документів до ГУ ПФУ в Закарпатській області для призначення позивачу пенсії з нової вислуги років та нового грошового забезпечення з посиланням на Закон № 2262-ХІІ відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови позивачу у направленні його документів для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, з урахуванням змін щодо вислуги років та грошового забезпечення, а тому дії відповідача є неправомірними та з метою захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 грудня 2020 року з урахуванням висновків суду та направити відповідні документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ визначено Законом України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з п. «ж» ст.1-2 Закону №2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

За змістом ч.1-2 ст.2 Закону №2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту, податкової міліції та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до ст.17-1 Закону №2262 порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок №3-1).

Згідно з п.1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Відповідно до п.12 Порядку 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів дія призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №129 від 25 лютого 2019 року "Про визначення в Міністерстві внутрішніх справ України уповноваженого структурного підрозділу з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій" в Міністерстві внутрішніх справ України визначено уповноваженим структурним підрозділом з підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення (перерахунку) пенсій Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України з покладенням таких функцій на управління координації пенсійних та соціально- гуманітарних питань цього Департаменту.

Відповідно до Положення про Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 травня 2018 року №440 - Департамент є структурним підрозділом апарату Міністерства внутрішніх справ України та безпосередньо підпорядковується державному секретареві Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно з пунктом 4 Положення та підпунктів 39, 40, 43 Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності, зокрема: - організовує та координує роботу в апараті МВС, територіальний органах і підрозділах системи МВС з оформлення документів для призначена (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; оформляє та подає до територіальних органів Пенсійного фонду України документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"; спільно з Департаментом фінансово-облікової політики МВС готує довідки про розмір грошового забезпечення для призначення (перерахунку) пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Крім того, Постановою КМУ від 22 травня 2019 року № 435 п.6 Постанови КМУ від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» доповнено абзацом наступного змісту: "якщо на день призначення пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або було введено для поліцейських нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, пенсія особам, зазначеним у п. "ж" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ призначається із грошового забезпечення, визначеного у середніх розмірах, з урахуванням такої зміни за відповідними прирівняними посадами поліцейських на день звільнення з посад, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу" у закладах освіти, закладах охорони здоров`я і науково-дослідних установах МВС або Національної поліції - з будь-яких посад.

З врахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що на позивача поширюються вищезазначені положення законодавства про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, оскільки він з 06 листопада 2015 року звільнений зі служби в органах внутрішніх справ (міліції).

При цьому, Департамент, як уповноважений структурний підрозділ, зобов`язаний розглянути документи позивача та вирішити питання про можливість їх подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області для перерахунку позивачу пенсії.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач 07 грудня 2020 року направив на ім`я директора Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України ОСОБА_2 заяву з проханням підготовити та подати подання до ГУ ПФУ в Закарпатській області документів для призначення йому пенсії з нової вислуги років та нового грошового забезпечення.

Однак листом від 31 грудня 2020 року за вих. № Р-26938/22 Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України відмовив ОСОБА_1 у підготовці і поданні документів до ГУ ПФУ в Закарпатській області для призначення позивачу пенсії з нової вислуги років та нового грошового забезпечення з посиланням на Закон № 2262-ХІІ.

Колегія суддів зазначає, що Міністерство внутрішніх справ України фактично повідомило позивача про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії за вислугу років на умовах, визначених Законом №2262, з урахуванням періоду роботи на посаді державної служби.

Однак колегія суддів зазначає, що Міністерством внутрішніх справ України порушено вимоги чинного законодавства, а саме: п.12 Порядку №3-1, оскільки в матеріалах справи не міститься доказів оформлення всіх необхідних документів позивача та направлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Також не може залишитися поза увагою суду той факт, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2019 року, визнано протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії щодо не урахування у вислугу років ОСОБА_1 періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах державної служби з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року та зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії обчислити ОСОБА_1 вислугу років для призначення пенсії з урахуванням періоду проходження служби в органах внутрішніх справ на посадах державної служби з 01 квітня 2009 року по 06 листопада 2015 року.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років, оскільки рішення про призначення/відмову в призначенні пенсії належить до виключних повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України, а на Міністерство внутрішніх справ України покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

З врахування наведеного вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що дії службових осіб Міністерства внутрішніх справ України щодо не направлення документів ОСОБА_1 для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області з урахуванням змін щодо вислуги років та грошового забезпечення є неправомірними.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо відмови позивачу у направленні його документів для перерахунку пенсії до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, з урахуванням змін щодо вислуги років та грошового забезпечення, а тому дії відповідача є неправомірними та з метою захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 грудня 2020 року з урахуванням висновків суду та направити відповідні документи до Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 229, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі № 260/348/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.