Справа № 240/499/20
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/499/20

категорія 111060000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування рішення і вимоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області в якому просить визнати протиправними та скасувати в повному розмірі видані Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Житомирській області:

- рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у вигляді штрафної санкції в сумі 18852,64 грн;

- вимогу від 13.11.2019 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 114418,51 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що не погоджуючись з висновками акту перевірки та спірним рішенням і вимогою позивач звернувся 06.12.2019 р. до Державної податкової служби України з відповідною скаргою. Однак, рішенням Державної податкової служби України від 10.02.2020 р. №5093/16/99-00-08-15-04-06 в задоволенні скарги позивачу було відмовлено. Вказує, що перевіряючими пояснення позивача, надані у його відповідях на запити за вих. № 34 від 19.09.2019 р. та вих. №35 від 02.10.2019 р., не було взято до уваги, та, як зазначено в акті перевірки, було складено акт про ненадання документів. Висновки акту про ненадання копій документів є безпідставними та не можуть підтверджувати факт ненадання оригіналів первинних документів щодо придбання товарно-матеріальних цінностей (робіт, послуг) у попередніх періодах.

Також зазначає, що при оформленні результатів документальних перевірок посадові особи контролюючих органів порушили норми Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, що був затверджений наказом Мінфіну України від 20.08.2015 р. №727. На думку позивача, працівниками відповідача було порушено процедуру складання акту перевірки, оскільки в такому акті не було зазначено перелік первинних документів, оригінали яких, за їх твердженням, не були надані для перевірки.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 5 березня 2020 року 10:00 год.

02.03.2020 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління ДПС у Житомирській області, де зазначено, що вимоги позивача є необґрунтованими. Зазначає, що під час перевірки ГУ ДПС у Житомирській області надано запити ФОП ОСОБА_1 від 22.08.2019 №9903/14/06-30-13-05, від 13.09.2019 №477/14/06-30-33-05, від 27.09.2019 №902/14/06-30-33 про надання пояснень, щодо структури витрат, а також надання підтверджуючих первинних документів щодо віднесення до валових витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей за попередні звітні періоди. В акті зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не надано пояснення щодо структури витрат за період 2017-2018 роки; підтверджуючі первинні документи щодо ТМЦ за попередні періоди за 2012 рік, за 2014 рік, за 2015 рік, за 2016 рік, які зазначені у книзі обліку доходів і витрат за 2017 рік, за 2018 рік, що підтверджують витрати на придбання ТМЦ гр.6 книги обліку доходів і витрат. ГУ ДПС у Житомирській області складено акт про ненадання документів від 03.10.2019 № 38/06-30-33-05/ НОМЕР_1 . Також, у попередніх актах документальних перевірок від 07.04.2017 №175/06-30-13-05, від 19.09.2017 №611/06-30-13-05 ФОП ОСОБА_1 не було надано інформацію щодо залишків ТМЦ за перевіряємий період. ФОП ОСОБА_1 під час проведення планової документальної перевірки було відмовлено у наданні первинних документів щодо залишків ТМЦ, які відображені у гр.5, 6 книги обліку доходів і витрат (з зазначенням реквізитів первинних документів (№, дата, сума)), які стосуються залишків ТМЦ 2012 року, 2014 року, 2015 року та 2016 року (попередніх періодів), що не дає змогу встановити зв`язок витрат з отриманим доходом у 2017-2018 років. На думку відповідача позовні вимоги є необґрунтованими та не підтверджені належними доказами.

Протокольною ухвалою судді від 05.03.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 26.03.2020 об 10:00 для надання додаткових доказів, підготовки відповіді на відзив.

26.03.2020 та 27.04.2020 року судові засідання не проводилося, до суду надійшли клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду адміністративної справи у зв`язку з поширенням на території Житомирської області і на інших регіонах України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вжиттям органами державної влади посилених обмежувальних заходів щодо упередження ситуації з можливим розповсюдженням коронавірусу в Україні. Розгляд справи відкладено на 22 червня 2020 року о 14:00 год.

22.06.2020 року протокольною ухвалою судом задоволено клопотання відповідача про виклик та допит свідка на 09.07.2020 року об 14:20 год.

Протокольною ухвалою судді від 09.07.2020 закінчено підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті, допитано свідка, та розглянуто клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 09.07.2020 провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення в справі №240/4832/20.

Ухвалою від 09.08.2021 року провадження в адміністративні справі поновлено та призначено судове засідання на 02.09.2021.

У зв`язку з поданим клопотанням позивача про відкладення розгляду справи, судове засідання відкладено на 29.09.2021.

29.09.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.10.2021 о 11:00.

11.10.2021 прикольною ухвалою, без виходу до нарадчої кімнати, суд перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку в Житомирській ОДПІ, дата реєстрації платником 01.01.2011, реєстраційний номер 281116098/06284. Фактичне місцезнаходження (податкова адреса) згідно реєстраційних даних: АДРЕСА_1 . В період з 01.01.2017 - по 31.12.2018 ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

На підставі наказів ГУ ДФС у Житомирській області від 26.03.2019 №594 та плану - графіку проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік ГУ ДФС у Житомирській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності суб`єкта господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валюті та іншого законодавства, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено такі порушення позивачем:

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п. 177.10 ст. 177 ПКУ п.6 Порядку веденні 1 обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218, а саме ФОП ОСОБА_1 вів Книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, яка зареєстрована в Житомирській ОДПІ за №13-02/Н-40 від 15.07.2016, за номером №6 від 05.01.2018 із порушенням встановленого порядку ведення.

- пп.16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1 ст.44, п. 177.2, пп. 177.4.4 п. 177.4, п. 177.10 ст.177 ПКУ. завищено витрати безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, на загальну суму 824 928,40 грн., в тому числі: за 2017 рік - 641698,13 грн., за 2018 рік - 183230,27 грн., що призвело до заниження в даному періоді чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 824 928,40 грн., в тому числі: за 2017 рік - 641698,13 грн., за 2018 рік - 183230,27 грн., в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 148 487,11 грн., в тому числі: за 2017 рік - 115 505,67 грн., за 2018 рік - 32 981,44 грн.;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-УІ із змінами та доповненнями встановлено заниження за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 22,00% з урахуванням максимальної величини, 114 418,51 грн., в тому числі по періодах за 2017 рік - 74 107,85 грн., за 2018 рік-40 310,66 грн.;

- п.п.185.1. ст. 185, п.187.1. ст.187, п.192.1 ст.192, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст 201 ПКУ занижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість в лютому 2017 року в сумі 372 грн.;

- п. 201.10 ст. 201 ПКУ порушено терміни реєстрації розрахунку коригування за лютий 2017 року в сумі 372 грн.;

- пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.1.1 та пп.1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПКУ, ФОП ОСОБА_1 в періоді з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено чистий оподатковуваний дохід на загальну суму 824 928,40 грн., в тому числі: за 2017 рік - 641698,13 грн., за 2018 рік - 183230,27 грн., що призвело до заниження в даному періоді військового збору в загальній сумі 12 373,93 грн. в . в тому числі по періодах 2017 рік -9 625,48 грн., 2018 рік - 2 748,45 грн.

- пп.16.1.7 п.16.1 ст.16, ст.63 ПКУ, п. 8.4 розділу VIII Наказу Міністерства Фінансів України «Про затвердження порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 (із змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 29.12.2011 №1562/20300, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подано до Житомирської ОДПІ «Повідомлення про об`єкти оподаткування» форми №20-ОПП з відображенням в ньому об`єктів рухомого на нерухомого майна, що використовувалися в господарській діяльності.

- п.177.10 ст.177, п.44.3 та п.44.5 ст.44, п.85.2 ст. 85 ПКУ, встановлено, що ФОП ОСОБА_1 для проведення документальної перевірки не надано документи, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (а.с.74-75).

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом 13 листопада 2019 року прийнято:

- податкове повідомлення - рішення № про визначення додаткового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 148487,11 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції на суму 37121,78 грн., разом - 185608,89 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № про визначення додаткового зобов`язання з військового збору - 12373,93 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції - 3093,48 грн., разом - 15467,41 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафної (фінансової) санкції в розмірі 510 грн. за незабезпечення зберігання документів в межах нормативного строку;

- рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у вигляді штрафної санкції в сумі 18852,64 грн;

- вимогу від 13.11.2019 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 114418,51 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що у відповідача, як стверджує позивач, були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних рішень. Вважаючи, у зв`язку із цим, свої права порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправними та скасування рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у вигляді штрафної санкції в сумі 18852,64 грн. та вимоги від 13.11.2019 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 114418,51 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Приписами п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Що відповідно до Закону України від 08.07.2010 №2464-УІ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Який набрав чинності з 01 січня 2011 року, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст.4 Закону №2464 визначено, що платником єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до зазначених норм, Позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.7 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 (зокрема, для фізичних осіб - підприємців, що працюють на загальній системі оподаткування), нараховуються на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (ч. З ст. 7 Закону №2464)

Згідно ч. 5 ст. 8 Закону №2464 єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або, які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст.9 Закону №2464).

Згідно ч. З ст. 9 Закону №2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Відповідно до ч. 8 ст. 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч.8 ст.9 Закону №2464, у редакції, що діяла до 01.01.2018).

Платники єдиного внеску, зазначені у п.4 ч.І ст.4 Закону №2464, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок ( ч.8 ст.9 Закону №2464, у редакції, що діє з 01.01.2018).

Згідно ч. 12 ст.9 Закону №2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464, обчислена органом доходів і зборів у випадках передбачених цим Законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст.25 Закону №2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, зі змінами та доповненнями (далі Інструкція), вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції ( для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї інструкції (для платника - фізичної особи).

Згідно п.3 ч. 11 ст. 25 Закону №2464 за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми, за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахування єдиного внеску.

Відповідно до п. п . З п. 2 розділу VII Інструкції, при цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів І зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за формою згідно з додатком 13 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 15 ст. 25 Закону №2464 рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Судом встановлено з матеріалів акту перевірки, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку і звітності, здійснював торгівлю деталями та приладдям для автотранспортних засобів із здійсненням розрахунків між контрагентами в безготівковому порядку.

Перевіркою дотримання встановленого порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, що здійснюють діяльність на загальній систеїмі оподаткування, встановлено порушення вимоги п. 44.1 ст. 44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України (далі -ПКУ) та Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, а саме у графі 5 «Реквізити документа, що підтверджують понесені витрати», у графі 6 «Сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг) сума витрат, пов`язаних з придбанням товарів (робіт, послуг)» платником відображена суми витрат, які документально не підтверджені та безпосередньо не пов`язані з отриманням доходу.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Житомирській області надано запити ФОП ОСОБА_1 від 22.08.2019 №9903/14/06-30-13-05, від 13.09.2019 №477/14/06-30-33-05, від 27.09.2019 №902/14/06-30- 33 про надання пояснень, щодо структури витрат, а також надання підтверджуючих первинних документів, щодо віднесення до валових витрат на придбання товарно- матеріальних цінностей за попередні звітні періоди, а саме: 2017-2018 роки.

В судових засіданнях представники контролюючого органу зазначали, що ФОП ОСОБА_1 не надано пояснення щодо структури витрат за період 2017-2018 роки; підтверджуючі первинні документи щодо ТМЦ за попередні періоди за 2012 рік, за 2014 рік, за 2015 рік, за 2016 рік , які зазначені у Книзі обліку доходів і витрат за 2017 рік, за 2018 рік, що підтверджують витрати на придбання ТМЦ гр.6 Книги обліку доходів і витрат.

За наслідками таких дій позивача, ГУ ДПС у Житомирській області складено Акт про ненадання документів від 03.10.2019 №38/06-30-33-05/ НОМЕР_1 .

Також, як вбачається з матеріалів справи у попередніх актах документальних перевірок від 07.04.2017 №175/06-30-13- 05, від 19.09.2017 №611/06-30-13-05 ФОП ОСОБА_1 не було надано інформацію щодо залишків ТМЦ за перевіряємий період.

ФОП ОСОБА_1 під час проведення планової документальної перевірки було відмовлено у наданні первинних документів щодо залишків ТМЦ, які відображені у гр.5,6 Книзі обліку доходів і витрат (з зазначенням реквізитів первинних документів (№, дата, сума)), які стосуються залишків ТМЦ 2012 року, за 2014 року, за 2015 року, та 2016 року (попередніх періодів), що не дає змогу встановити зв`язок витрат з отриманим доходом 2017І2018 років.

Враховуючи вищевикладене, на порушення вимог пп. 16.1.2., п. 16.1 ст.16, п. 44.1, п.44.3 ст. 44, п. 177.2, п. 177.4, п.177.10 ст.177 ПКУ ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат у 2017-2018 роках витрати не підтверджені первинними документами, які придбані у попередніх періодах (2012 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік) на загальну суму 423 124,81 грн., втомучислі за2017рік- 372 590,82 грн., за 2018 рік-50 533,99.грн.

В порушення пп. 16.1.2., п. 16.1 ст.16, п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПКУ до валових витрат на придбання ТМЦ не правомірно віднесено витрати не пов`язані з безпосередньо отриманим доходом та не підтверджені документально, на загальну суму 377 798,30 грн., втому числі за 2017 рік -306 505,19 грн., за 2018 рік-71 293,11 грн.

Перелік первинних документів, що підтверджують вищевказані порушення наведено у Додатку №3 та №4 до першого примірника акта перевірки, в яких зазначено реквізити первинних документів, відображені в Книзі обліку доходів і витрат у графі 5.

Також, ФОП ОСОБА_1 занижено суму «Інших витрат» у 2017 році за рахунок не включення до їх складу нарахованого та сплаченого єдиного соціального внеску за 2016 рік, відповідно до платіжного доручення № 703 від 09.02.2017 по банківському рахунку № НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 37 397,88 грн.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 завищено суму «Інших витрат» у 2018 році не підтверджені первинними документами на оплату на 61 403,17 грн. Так, відповідно до банківських виписок по рахунку № НОМЕР_2 АТ КБ «Приватбанк » в процесі перевірки «Інші витрати» визначено в сумі 75755,27 грн. наведено у Таблиці « Структура вартості витрат, пов`язаних із здійсненням торговельної діяльності, за даними перевірки».

Актом констатовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.177.2, п. 177.4 ст.177, пп. 1.2, 1.3 п. 16і підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень ПКУ в частині заниження чистого доходу всього на суму 824 928,40 грн. у тому числі: за 2017 рік - 641 698,13 грн., за 2018 рік - 183 230,27 грн., та, як наслідок, донараховано податок на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період у загальній сумі 148 487,11 грн. та військового збору на 12 373,93 гривень.

На підставі висновків акту перевірки, ГУ ДПС у Житомирській області винесені до ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення від 13.11.2019 № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за основним платежем -148 487,11 грн., за штрафними санкціями - 37 121,78 грн.; № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору за основним платежем - 12 373,93 грн., за штрафними санкціями - 3 093,48 грн.; № про нарахування штрафних санкцій у сумі 510,00 гривень.

Судом встановлено, що вищевказані податкові повідомленні - рішення оскаржувались позивачем до суду.

Так, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року у справі № 240/4832/20, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 та набрало законної сили, в задоволенні позову ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними податкових повідомлень - рішень відмовлено.

Зокрема суд прийшов до висновку, що погоджується з висновком податкового органу, що в порушення вимог пп. 16.1.2., п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п.44.3 ст. 44, п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПКУ ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат у 2017-2018 роках витрати не підтверджені первинними документами, які придбані у попередніх періодах (2012 рік, 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік) на загальну суму 423 124,81 грн., в тому числі за 2017 рік - 372 590,82 грн., за 2018 рік - 50 533,99 рн.

З огляду на зазначене, в порушення пп. 16.1.2., п. 16.1 ст.16, п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 ПКУ до валових витрат на придбання ТМЦ позивач не правомірно відніс витрати не пов`язані з безпосередньо отриманим доходом та не підтверджені документально, на загальну суму 377 798,30 грн, в тому числі за 2017 рік - 306 505,19 грн., за 2018 рік - 71 293,11 грн.

Отже, судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами правомірність прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 148487,11 грн. та застосування штрафної (фінансової) санкції на суму 37121,78 грн., разом - 185608,89 грн.

Щодо правомірності винесення рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у вигляді штрафної санкції в сумі 18852,64 грн та вимоги від 13.11.2019 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 114418,51 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.1 ч.4 ст. 6 Закону № 2464 платники єдиного внеску зобов`язані своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які здійснюють діяльність на загальній системі оподаткування, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно п.4 ч. 1 ст. 1, ч. 3 ст.7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 8 липня 2010р. №2464-УІ (зі змінами та доповненнями) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює за період з 01.01.2017 - 25 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на місяць, за який нараховується дохід, з 01.01.2018 - 15 розмірам мінімальної заробітної плати для працездатних осіб, встановленого законом на місяць, за який нараховується дохід.

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується дохід та підлягає сплаті.

Максимальна величина розміру доходів, на який нараховується єдиний соціальний внесок з 01.01.2017 становить 40000,00 грн., з 01.05.2017 становить 42100,00 грн., з 01.12.17 становить 44050,00 грн., з 03.01.2018 становить 55845.00 грн,

У рядку 01 розділу II додатка 5 до розділу III Податкової декларації вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних втрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (пункт 177.2 статті 177 ПКУ).

Отже, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку) в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподаткований дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. При цьому в місяцях, в яких дохід не отримувався (на підставі даних Книги обліку доходів і витрат), таких графах проставляється прочерк (на паперових носіях), у разі надсилання Звіту в електронній формі поле залишається незаповненим.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-(із змінами та доповненнями) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464- (із змінами та доповненнями) єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Враховуючи, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року у справі № 240/4832/20 встановлено, що ФОП ОСОБА_2 в періоді з 01.01.2017 по 31.12.2018 занижено суму чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 22,00% на загальну суму 520 084,13 грн. в тому числі за 2017 рік - 336 853 ,86 грн., за 2018 рік - 183 230,27 грн., то позивачем у періоді, що перевірявся занижено суми єдиного внеску чим порушено вимоги п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464.

Відповідно, рішення від 13.11.2019 № про визначення додаткового зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у вигляді штрафної санкції в сумі 18852,64 грн. та вимога від 13.11.2019 № про сплату недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 114418,51 грн. є правомірними та не підлягають скасуванню.

Позивач у позиві не погодився з винесеними вимогою та рішенням, проте обґрунтованих доводів в спростування підстав щодо їх прийняття не навів.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваних рішень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10000, ) про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп.15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко