Справа № 819/1399/17
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1399/17

20 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника позивача - Олексюка Р.О., представника відповідача - Вербицького О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" про стягнення податкового боргу в сумі 236 777,15 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі позивач, податковий орган, ГУ ДФС у Тернопільській області), 28.08.2017 звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскор-Україна» (далі відповідач, платника податків, Товариство) про стягнення податкового боргу по платежу адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 236777 (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок, шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача, та за рахунок готівки, що належить відповідачу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на те, що у відповідача наявний податковий борг перед бюджетами та державними цільовими фондами в сумі 236777 (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок по платежу адміністративні штрафи та інші санкції. Заборгованість по даному платежу виникла внаслідок несплати узгодженого грошового зобов`язання відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій №000197 від 17.08.2012 на загальну суму 236777,15 грн, винесеного підставі акта про результати фактичної перевірки від 12.07.2012 №188/21-1/24627614. Перевіркою встановлено факт підробки марок акцизного податку. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3138/12, залишеною в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду, в задоволенні позову Товариства про скасування рішення про застосування фінансової санкції №000197 від 17.08.2012 відмовлено. У зв`язку із чим грошове зобов`язання визначене в рішенні про застосування фінансових санкцій стало узгодженим, однак у визначені податковим законодавством строку до бюджету сплачене не було. Як наслідок 31.07.2015 виник податковий борг існування якого, серед іншого, підтверджується виписками з інтегрованої картки платника податків. У результаті виникнення податкового боргу податковим органом сформовано та надіслану податкову вимогу від 05.08.2015 №11813, з часу виставлення якої податковий борг платника податків не переривався. (т.1, а.с.4-6).

Товариство заперечуючи проти задоволення позовних вимог наголосило на тому, що узгодження грошового зобов`язання зі сплати штрафних санкцій у розмірі 236777,15 грн за рішенням про застосування фінансових санкцій від 17.08.2012 №000197 з урахуванням вимог підпункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України), відбулось 24.09.2013. Оскільки Товариство скористалось правом судового оскарження рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2012 №000197 до Тернопільського окружного адміністративного суду. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3158/12, залишеним в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013, у задоволенні позовних вимога Товариства відмолено. В силу приписів абзацу 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України, платник податків у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження. Це означає, що 04.10.2012 набуло статусу податкового боргу, внаслідок не сплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання. За правилами пункту 102.4 статті 102 ПК України, податковий орган може стягнути податковий борг протягом наступних 1095 календарних днів, з дня виникнення податкового боргу. Отже, податковий орган повинен був стягнутий податковий борг до 05.10.2016. Враховуючи те, що податковий орган звернувся із позовом в серпні 2017 року (ухвала про відкриття провадження постановлена 29 серпня 2017 року), то позивач пропустив строки давності стягнення податкового боргу.

Товариство наголосило на тому, що податковим органом, всупереч приписів статтей 42, 58 ПК України, не виносилось та не вручалось платнику податків податкове-повідомлення рішення на суму 236777,15 грн. На думку відповідача, це свідчить, як про відсутність податкового боргу, так і підстав для його стягнення з Товариства в судовому порядку. a

Звертає увагу суду на тому, податковий орган допустив порушення процедури звернення до адміністративного суду із про проведення стягнення коштів з рахунків в банках платника податків та готівкових коштів, відповідно до вимог статті 183-3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла станом на час звернення із позовною заявою) т.1, а.с.30-32).

Процесуальні дії (рішення) в справі.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №819/1399/17 адміністративний позов Головного управління ДФС у Тернопільській області до ТОВ «Аскор-Україна» про стягнення податкового боргу за платежем адміністративні штрафи та інші санкції в сумі 236777,15 грн задоволено. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом 05 серпня 2015 року надіслано ТОВ «Аскор-Україна» податкову вимогу про сплату 236777,15 грн штрафних (фінансових) санкцій, яка не оскаржена, а тому, згідно позиції суду першої інстанції, податкове зобов`язання є узгодженим. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки відповідачем в добровільному порядку не сплачено узгоджене податкове зобов`язання, то такий податковий борг підлягає до стягнення в судовому порядку (т.1, а.с.55-56).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Аскор-Україна» задоволено. Постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №819/1399/17 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове-повідомлення рішення. Прийняття будь-яких інших рішень контролюючим у розумінні ПК України у разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів суперечитиме ПК України. Приписи статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» у розглядуваному контексті можуть застосовуватись лише в частині, що не суперечить нормам ПК України. Тому, форма та порядок направлення відповідних рішень визначаються нормами ПК України. Враховуючи те, що податковим органом не приймалось податкове-повідомлення рішення, а лише рішення про застосування фінансових санкцій, що суперечить податковому законодавству, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстав для винесення податкової вимоги і відповідно, для стягнення боргу, не було. З цих підстав, у задоволенні позову необхідно відмовити (т.1, а.с.101-106).

12 лютого 2018 року на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду подано касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області задоволено, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 лютого 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції Верховий Суд дійшов висновку, що апеляційним судом не було враховано, що вимогам заявленого контролюючим органом позову є саме стягнення податкового боргу. Тобто, предметом доказування, є обставини, що свідчать про наявність або відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимогу повному обсязі, є передчасним та таким, що не відповідають правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права (т.1, а.с.168-174).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «Аскор-Україна» залишено без задоволення, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №819/1399/17 без змін. Приймаючи постанову про залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що питання правомірності прийняття контролюючим органом рішення від 17.08.2012 №000197 про застосування до відповідача фінансових санкцій у виді штрафу у розмірі 236777,15 грн не є предметом судового оскарження у даній справі. З огляду на це, суд апеляційної інстанції не наділений процесуальними повноваженнями у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз. Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Крім цього, правомірність прийняття податковим органом рішення від 17 серпня 2012 року №000197 про застосування до Товариства фінансових санкцій у виді штрафу в розмірі 236777,15 грн встановлено під час судового розгляду справи №2а-/1970/3158/12. Позаяк, Товариством добровільно не сплачено податковий борг по адміністративних штрафах та інших санкціях на суму 236777,15 грн, то такий податковий борг в силу приписів пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України підлягає стягненню з платника податків шляхом стягнення коштів з рахунків у банках обслуговуючих ТОВ «Аскор-Україна» та за рахунок готівки, що належить відповідачу. Разом з тим, посилання (т.1, а.с.238-246). Крім того, посилання Товариства на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі №2а-/1970/3484/12, якою задоволено заяву ТОВ «Аскор-Україна» про скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами та відмолено у позові Головному управлінню ДФС у Тернопільській області про стягнення фінансових санкцій, колегія суддів до уваги не прийняла, оскільки вказане судове рішення скасоване з підстав того, що ТОВ «Аскор-Україна» не надсилалась податкова вимога. Висновку про неправомірність рішення від 17 серпня 2012 року №000187 про застосування фінансових санкцій у виді штрафу у розмірі 236777,15 грн суд не знайшов (т.1, а.с.238-246).

Не погодившись із постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, ТОВ «Аскор-України» звернулось із касаційною скаргою до Верховного Суду (т.2, а.с.1-8).

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №819/1399/17 (адміністративне провадження №К/9901/32294/21) касаційну скаргу ТОВ «Аскор-Україна» задоволено, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року скасовано, а справу №819/1399/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалюючи рішення про задоволення касаційної скарги, Верховний Суд наголосив, що протягом усіх судових розглядів у цій справі платник податків наголошував про порушення податковим органом строку у 1095 днів, протягом якого позивач, як суб`єкт владних повноважень може звернутись з позовом про стягнення боргу з Товариства. Проте, суди першої та апеляційної інстанції цим доводами ТОВ «Аскор-Україна» жодної правової оцінки не надали. Верховний Суд зазначив, що судами попередніх інстанцій не враховані і не перевірені доводи Товариства, не установлено факти узгодження грошового зобов`язання, набуття ними статусу податкового боргу, та не застосовані норми пункту 102.4 статті 102 ПК України, хоча Верховний Суд повертаючи справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції постановою від 13 січня 2021 року, звертав увагу суду на необхідності дослідити обставини, що свідчать про наявність чи відсутність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкового боргу у судовому порядку. Крім того, Тернопільський окружний адміністративний суд у постанові від 25 серпня 2016 року у справі №2а-/1970/3484/12 визнав обґрунтованою заяву Товариства про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, внаслідок чого не прийняв докази, якими керувався керівник Департаменту САТ ДПС України при винесенні рішення від 17 серпня 2012 року №000197, вказавши на їх неналежність, а відтак факт підроблення марок акцизного податку податковим органом залишився не доведеним. У зазначеній постанові чітко сформульовано висновок суду про те, що рішення Департаменту САТ ДПС України про застосування фінансових санкцій до ТОВ «Аскор-України» є неправомірним. Відтак, суди попередній інстанцій не надали оцінки постанові Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі №2а-/1970/3484/12 на предмета наявності/відсутності підстав звільнення від доказування відповідно до статті 78 КАС України (т.2, а.с.28-39).

27 жовтня 2021 року з Верховного Суду до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла справа №819/1399/17 (т.2, а.с.40).

27.10.2021 проведено автоматизований розподіл справи №819/1399/17 за результатами якого визначеного головуючого суддю у справі Осташа А.В. (т.2, а.с.41).

Ухвалою суду від 01.11.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №819/1399/17. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 17.12.2021 о 09:00 (т.2, а.с.42).

17.12.2021 від представника податкового органу (довіреність від 04.02.2021 №900 16/19-00-20-03-10/2287) до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в інших судових засіданнях (т.2, а.с.48).

Судовий розгляд справи, який призначався на 09:00 17.12.2021 відкладено до 09:30 10.01.2022, у зв`язку надходженням від позивача клопотання про відкладення розгляду справи (т.2, а.с.53).

10.01.2022 представником позивача подано клопотання про заміну відповідача з Головного управління ДПС у Тернопільській області () на Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП 41143637)т.2, а.с.58-60), разом із клопотання про проведення судового засідання з розгляду клопотання про заміну відповідача за відсутності відповідача (т.2, а.с.57).

Ухвалою суду від 10.01.2022 клопотання представника позивача задоволено. Допущено в адміністративній справі №819/1399/17 заміну позивача Головного управління ДПС у Тернопільській області на правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби (вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ ВП 41143637 (далі позивач, податковий орган, ГУ ДПС у Тернопільській області).

У зв`язку із неявкою сторін, розгляд справи відкладено до 10:00 17.01.2022 (т.2, а.с.84,85).

17.01.2022 представником позивача подано додаткові пояснення, які за своїм змістом кореспондують мотивам позовної заяви. Крім цього, представник податкового органу покликається на інформаційний лист Вищого адміністративного суду України від 28.03.2014 №375/11/14-14 згідно з яким, якщо окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматись, як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення. У зв`язку з цим, на думку представника позивача, якщо рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати, як податкове-повідомлення рішення з окремими дефектами, які не змінюють по суті спірного рішення (т.2, а.с.87).

17.01.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 14:30 31.01.2022, у зв`язку із поданими представником податкового органу додатковими поясненнями та необхідністю отримання ухвали Верховного Суду про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі №819/1399/17 (адміністративне провадження №К/9901/32294/21) (т.2, а.с.90-92).

31.01.2022 розгляд справи відкладено до 11:30 01.03.2022, у зв`язку із неявкою сторін в судове засідання (т.2, а.с.95).

03.02.2022 з Верховного Суду листом від 28.01.2022 №819/1399/17/5794/22 надійшла копія ухвали Касаційного адміністративного суду від 25.01.2022 у справі №819/1399/17 про виправлення описки. Виправлено допущену описку в постанові Верховного Суду від 12.10.2021 у справі №819/1399/17, а саме ухвалено вважати вірною дату постанови Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №2а-/1970/3484/12, яка згадується у двадцять четвертому, двадцять п`ятому, двадцять шостому абзацах розділу постанови «ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ» - « 25 серпня 2016 року» (т.2, а.с.108-116).

14.02.2022 представник відповідача подав до суду заяву про поворот виконання, подану відповідно до статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (т.2, а.с.123,124). Заява мотивована тим, що головним державним ревізором відділу погашення боргу ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №819/1399/17 проведено опис та вилучення готівки в касі ТОВ «Аскор-Україна» на загальну суму 236777,15 грн (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок, відповідно до наступних актів: акт від 23.03.2021 №5 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн, видатковий ордер від 23.03.2021 №171, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.125-127); акт від 25.03.2021 №7 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн, видатковий касовий ордер №172 від 25.03.2021, банківська квитанція №0.1.1 (т.2, а.с.128-130); акт від 26.02.2021 №8 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн, видатковий касовий ордер №173 від 26.03.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.131-133); акт від 29.03.2021 №9 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн, видатковий ордер 174 від 29.03.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.134-136); акт від 30.03.2021 №10 на суму 20 000 (двадцять тисяч) грн, видатковий касовий ордер №176 від 30.03.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.137-139); акт від 14.04.2021 №11 на суму 30 000 (тридцять тисяч) грн, видатковий касовий ордер №202 від 14.04.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.140-142); акт від 21.04.2021 №14 на суму 40 000 (сорок тисяч) грн, видатковий касовий ордер №206 від 21.04.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.143-145); акт від 30.04.2021 №15 на суму 30 000 (тридцять тисяч) грн, видатковий касовий ордер №221 від 30.04.2021, банківська квитанція №0.0..1 (т.2, а.с.146-148); акт від 12.05.2021 №17 на суму 36 777 (тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок, видатковий касовий ордер №241 від 12.05.2021 (т.2, а.с.149,150).

21.02.2022 представник відповідача подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи копії заяви про виправлення описок від 18.01.2022 №17 та копію ухвали Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №819/1399/17, якою виправлено допущену описку (т.2, а.с.117-122).

01.03.2022 представником позивача на адресу суду надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника ГУ ДПС у Тернопільській області в судовому засіданні (т.2, а.с.152).

Ухвалою суду від 01.03.2022 розгляд справи відкладено до 11:30 30.03.2022 (т.2, а.с.154).

30.03.2022 представником позивача надіслано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із введенням військового стану (т.2, а.с.157).

Ухвалою суду від 30.03.2022 розгляд справи відкладено до 10:30 13.05.2022 (т.2, а.с.160).

Протокольною ухвалою суду від 13.05.2022 позовну заяву залишено руху, у зв`язку із пропущенням процесуального строку звернення до суду. Надано строк для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (т.2, а.с.166,167).

20.05.2022 представником позивача подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (т.2, а.с.170-173).

Ухвалою суду від 20.05.2022 клопотання представника позивача задоволено. Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду. Поновлено ГУ ДПС у Тернопільській області прощений строк на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з ТОВ «Аскор-Україна».

Обставини встановлені судом.

Департаментом САТ ДПС України на підставі акта перевірки від 12 липня 2012 року № 188/21-1/24627614, яким зафіксовано факт зберігання ТОВ Аскор-Україна алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, що є порушенням вимог статті 11 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, 17 серпня 2012 року прийнято рішення № 000197 про застосування до відповідача фінансових санкцій у виді штрафу у розмірі 236777,15 грн.

Не погодившись із рішенням від 17 серпня 2012 року № 000197 про застосування фінансових санкцій, Товариство звернулось до суду з позовом про його скасування. Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2012 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2013 року у справі №2-а-1970/3158/12, у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівською апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2015 року у справі № 2-а/1970/3484/12, задоволено адміністративний позов ДФС України до ТОВ Аскор-Україна про стягнення фінансових санкцій, стягнуто з Товариства у дохід держави фінансові санкції у розмірі 236777,15 грн.

17 серпня 2015 року Товариство звернулося до суду із заявою про перегляд постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року у справі №2-а/1970/3484/12 заяву Товариства про скасування постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2013 року за нововиявленими обставинами задоволено з підстав того, що відповідачу не надсилалась податкова вимога та відмовлено у позові ДФС України про стягнення фінансових санкцій з Товариства у виді штрафу у сумі 236777,15 грн.

З огляду на вказані обставини, Головне управління ДФС у Тернопільській області у серпні 2017 року звернулося до суду з позовом про стягнення податкового боргу з платежу адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 236777,15 грн, шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих відповідача та за рахунок готівки, що належить ТОВ Аскор-Україна.

Правове регулювання спірних правовідносин.

Виробництво, експорт, імпорт, оптова і роздрібна торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами регулюється Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 481/95-ВР).

Частиною другою статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Частинами четвертою, п`ятою статті 17 цього ж Закону передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України. У разі невиконання суб`єктом господарювання рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

При цьому, передбачені відповідними рішеннями суми фінансових санкцій підлягають узгодженню в порядку, встановленому Податковим кодексом України для узгодження грошових зобов`язань, визначених контролюючим органом. Визначені такими рішеннями суми грошових зобов`язань підлягають сплаті як грошові зобов`язання в розумінні Податкового кодексу України, а своєчасно несплачені суми повинні стягуватися в порядку, передбаченому для стягнення податкового боргу (тобто з обов`язковим направленням платникові податків податкових вимог).

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1. статті 14 ПК України визначено, що грошовим зобов`язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг це - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За змістом абзацу третього пункту 58.3 статті 58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Загальні строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Абзацом другим пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно вимог пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

За приписами пунктів 95.1-95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Орган державної податкової служби на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Таким чином, у разі несплати платником податків протягом 60 календарних днів, що настають за днем отримання рішення про застосування штрафних санкцій, або ж закінчення процедури його оскарження, визначених контролюючим органом грошових зобов`язань такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Відповідно до пункту 102.4. статті 102 ПК України у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

За нормами статті 113 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Мотиви з яких виходить суд першої інстанції вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення позову.

У справах про стягнення податкового боргу головними питаннями, які повинен з`ясувати суд, є питання про правовий статус податкового боргу, наявність або відсутність обов`язку платника податків його сплачувати, а в податкового органу, відповідно права його стягувати. Все сказане судом завжди повинно підтверджуватись належними засобами доказування.

Суд одразу звертає увагу учасників, які питання не є ключовими для даної справи. Це безумовно питання правової оцінки рішення податкового органу на предмет його правомірності, якщо такі вимоги не заявлялись платником податків окремо. Безперечно платник податків наділений правом оскаржити рішення контролюючого органу, яке покладено в основу існування податкового боргу. Якщо платник податків скористався таким правом, суд надає оцінку існуючому рішенню суду або рішенню контролюючого органу вищого рівня, залежно від процедуру якою послуговувався платник при оскаржені.

(1) Про правовий статус податкового боргу.

17 серпня 2012 року податковим органом прийнято рішення про застосування до Товариства фінансових санкцій у виді штрафу в розмірі 236777 грн (т.1, а.с.18).

Платник податків скористався процедурою оскарження рішення податкового органу в судовому порядку подавши позов до Регіонального управління департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України в Тернопільській області, Департаменту контролю за виробництво за виробництвом спирту алкогольних напоїв в тютюнових виробів Державної податкової служби України про визнання нечинним та скасування акту перевірки від 12.07.2012 та визнання нечинним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2012 (справа №2а-/1970/3158/12).

Отже, до моменту набрання законної сили рішенням суду в даній справі грошове зобов`язання вважалось неузгодженим (пункт 56.18 статті 56 ПК України).

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3158/12 у задоволенні позову відмовлено.

Товариство скористалось правом апеляційного оскарження.

Стаття 254 КАС України (в редакції Закону, який дія станом на час ухвалення судового рішення 05.10.2012), визначала, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 у справі №9104/176841/12 постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3158/12, залишено в силі.

24 вересня 2013 року постанова Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3158/12 набрала законної сили.

Це означає, що з 24.09.2013 грошового зобов`язання вважалося узгодженим.

Послуговуючись нормами абзацу 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України платник податків повинен виконати свій податковий обов`язок шляхом сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, а також пені та штрафних санкцій (за їх наявності) протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

04 жовтня 2013 року закінчився строк протягом якого платник податків повинен був сплатити узгоджену суму грошового зобов`язання.

Тобто, до кінця дня 04 жовтня 2013 року грошове зобов`язання платника податків не вважалось податковим боргом.

Отже, з 05.10.2013 узгоджене грошове зобов`язання, яке не було сплачено платником податку, набуло статусу податкового боргу (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Починаючи з 05 жовтня 2013 року податковий орган міг вживати заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі, але не виключно, шляхом звернення до суду.

(2) Про строк в 1095 календарних днів для стягнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 102.4 статті 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Строк 1095 днів в цій справі повинен розглядатись, як «умова» для податкового органу та «гарантія» для платника податків

Що стосується умови для податкового органу.

Податковий орган наділений величезним спектром прав (стаття 20 ПК України). Це пов`язано з тим, що в його особі здійснюється виконання державною фіскальної функції.

Пункт 20.34 статті 20 ПК України, називає серед прав податкового органу, право на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків на суму податкового боргу або його частини.

Реалізація такого права має матеріальний та процесуальний аспект. Для того, що реалізувати свої права правильно, а головне вчасно, податковий орган повинен зважати на матеріальний та процесуальний аспекти та, ще більш важливо їх диференціювати.

Процесуальний аспект (до якого суд, ще повернеться пізніше в даному рішенні) полягає в дотриманні порядку звернення до суду: юрисдикційної приналежності спору (підсудності), процесуального строку звернення до суду, вимог щодо форми та змісту заяви з якого суб`єкт звертається до суду.

Позаяк нарізним каменем спотикання сторін в даній питання, є строк, то ще раз суд наголосить на важливому.

Стаття 99 КАС України (в редакції Закону, яка діяла станом на час звернення із даним позовом), визначає, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзац 2 частини другої статті 99 цього Кодексу, вказує, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 101 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Стаття 101 КАС України, встановлює, що процесуальний строк це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Пропущений процесуальний строк, може бути поновлений судом (стаття 102 КАС України).

В судовій практиці та науково-практичній літературі дуже часто зустрічаються терміни: «присічний строк», «присікальний строк», «преклюзивний строк».

Це також строк здійснення суб`єктивних прав, і вони, як і строки звернення до суду, мають мету усунення невизначеності у правовідносинах. Хоча й законодавець не послуговується терміном «присічні (присікальні) строки», це поняття широко використовується в судовій практиці, в яку увійшло з науково-практичний посібників.

Так, нездійснення права або невиконання обов`язку в певний строк чи термін призводить до припинення цього права чи обов`язку. На відміну від строків звернення до суду присікальні строки це строки існування прав та обов`язків, на які не поширюються загальні правила щодо зупинення, перерви чи поновлення строків. Так, строк звернення до суду позбавляє сторону захисту суб`єктивного права в примусовому порядку через суд, але це не виключає можливості, що відповідач, не зважаючи на закінчення строків звернення до суду, добровільно виконає покладені на нього обов`язки. Закінчення ж присікального строку припиняє існування самого права, оскільки присікальні строки, за загальним правилом, не можуть бути поновленими.

Строк звернення до суду та присікальний строк можуть існувати одночасно. Разом з тим, їх існування не завжди може бути пов`язаним. Так припинення присічного строку за наявності строку звернення до суду не перешкоджає суду ухвалити рішення в даній справі, звісно з урахування того, що присікальний строк закінчився.

Строк в 1095 днів що, передбачений пунктом 102.4 статті 102 ПК України, є присічним. Це означає, що по його закінченні право на стягнення податкової заборгованості припиняється.

Присічний строк становить матеріальний аспект для звернення до суду. Його відсутність не є перешкодою для розгляду справи, якщо при зверненні до суду був дотриманий процесуальний аспект.

Верховний Суд у постанові від 25.02.2020 у справі №1340/5767/18 (адміністративне провадження №К/9901/25029/19) висловив думку, що положеннями пунктів 95.1-95.3 статті 95, пункту 102.4 статті 102 ПК України, встановлено, що контролюючий орган може звернутись до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платника податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі, шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту 102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095 денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.

Наведене одночасно можна віднести до гарантій прав платника податку.

З огляду на те, що платник податків мав право виконати свій податковий обов`язок протягом десяти календарних днів, які обчислюються з наступного дня, після набуття грошового зобов`язання статусу узгодженого, тобто до завершення робочого дня 04 жовтня 2013 року, то вже з наступного дня, 05 жовтня 2013 року, який є одночасно першим днем виникнення податкового боргу, розпочався відлік преклюзивного, 1095-денного строку. Такий строк завершився 05 жовтня 2016 року. Це означає, що після завершення 05 жовтня 2016 року право податкового боргу на стягнення заборгованості припинилось.

Позивач звернувся до суду 28 серпня 2017 року, тобто після припинення присічного, 1095-денного стоку, який надав право на стягнення податкового боргу.

Наведені обставини визнав в судовому засіданні представник позивача Олексюк Р.О., який зазначив, що дійсно грошове зобов`язання в сумі 236777,15 грн є узгодженим саме з часу набрання законної сили рішення суду у справі №2а-/1970/3158/12, а саме 24 вересня 2013 року (т.2, а.с.171).

(3) Про Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.08.2016 у справі №2а-/1970/3484/12.

Суд оцінює вказану судове рішення виходячи з наступного.

Із змісту статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що преюдиційними можуть бути, за визначених у цьому Кодексі умов, саме обставини, встановлені у судовому рішенні, яке набуло законної сили. Проте преюдиція не поширюється на правову оцінку таких обставин, оскільки відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Такого розуміння преюдиційності обставин дотримується Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/17 (пункт 32 постанови).

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27.10.2021 у справі №826/5921/16 (пункти 105-107 постанови).

Повертаючись до згаданої постанови суду від 25.08.2016.

Суд встановив незаконність стягнення фінансових санкцій в загальній сумі 236777,15 грн, з огляду на те, що податковим органом не було дотримано процедури стосовно формування та надсилання податкової вимоги, станом на час ухвалення постанови від 17.12.2013, яка переглядалась за нововиявленими обставинами.

При цьому, суд звертає увагу, що предметом спору у даній категорії справ являлось саме наявність або відсутність підстави для стягнення. Законність рішення про застосування фінансових санкцій від 17.08.2012 №000197, предметом судового розгляду не являлось.

Законність рішення від 17.08.2012 №000197 встановлена постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 05.10.2012 у справі №2а-/1970/3158/12 та ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2013 (вказані рішення деталізовані вище). Тому, окремі правові бачення щодо можливих ознак незаконності рішення від 17.08.2012 №000197 висловлені в постанові суду від 25.08.2016 не можуть братись судом до уваги, позаяк останні вступають в протиріччя із згаданими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №2а-/1970/3158/12, де рішення від 17.08.2012 №000197 було окремим предметом судового розгляду, а встановлення та перевірка обставин його законності обов`язком судів першої та апеляційної інстанції.

Отже, в постанові суду від 25.08.2016 предюдиційне значення мають обставин саме відсутності підстав для стягнення за рішення від 17.08.2012 №000197, однак не законність самого рішення.

Крім того, в розумінні абзацу 2 частини другої статті 99 КАС України (в редакції Закону, який діяв станом на час звернення із даним позовом), постанова суду від 25.08.2016, є підставою від якої обчислюється шестимісячний строк звернення до суду.

(4) Про порушення процедури звернення до адміністративного суду на про стягнення податкового боргу, відповідно до статті 183-3 КАС України (в редакції Закону на час подання позову до суду).

Безпідставність таких доводів відповідача спростовується частиною шостою статті 183-3 КАС України, яка не забороняє звернутись податковому органу із вимогою про стягнення податкового боргу у загальному порядку, тобто шляхом пред`явлення позову до платника податків.

Правові механізми, які запропоновані в статті 183-3 КАС України стосуються порядку звернення із поданням, яке розглядається в стислі процесуальні строки, за умови дотримання порядку та форми звернення, а також відсутності спору про право. В іншому випадку, податковий орган повинен послуговуватись нормами частини шостої статті 183-3 цього Кодексу.

Висновки суду за результатами розгляду справи.

Частиною другою статті 2 КАС України, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Із наведеного вбачається, що звертаючись до суду про стягнення податкового боргу із заявою поза межами присічного, 1095-денного строку, податковий орган діяв, хоча й в межах повноважень, що надані йому ПК України, однак не обґрунтовано та не на підставі, та не спосіб, що передбачені ПК України.

Наведене, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідач просить допустити повтор виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного від 04.10.2017 у справі №819/1399/17. Шляхом повернення Товариству стягнутих коштів в сумі 236777 (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок.

Під час розгляду справи по суті встановлено, що головним державним ревізором відділу погашення боргу ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі №819/1399/17 проведено опис та вилучення готівки в касі ТОВ «Аскор-Україна» на загальну суму 236777,15 грн (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 копійок.

Наведена обставина підтверджується дослідженими письмовими доказами та визнається сторонами (т.2, а.с.125-150).

Представник позивача не заперечив стосовно задоволення заяви про поворот виконання судового рішення у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача підтримав заяву про поворот виконання судового рішення.

Враховуючи те, що за результатами повторного розгляду справи, після скасування судом касаційної інстанції виконаного судового рішення, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог, а виконання судового рішення про задоволення позовних вимог підтверджується належними, достатніми, достовірними та допустимими засобами доказування, то заяву відповідача про поворот виконання необхідно задовольнити

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" про стягнення податкового боргу в сумі 236 777,15 грн, - відмовити.

2. Допустити поворот виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2017 року у справі №819/1399/17, шляхом повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" стягнутих коштів в сумі 236 777 (двісті тридцять шість тисяч сімсот сімдесят сім) грн 15 (п`ятнадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП );

відповідач:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскор-Україна" (місцезнаходження/місце проживання: вул. Бродівська 44,м. Тернопіль,46008, код ЄДРПОУ/РНОКПП 24627614);

Головуючий суддя Осташ А.В.