Справа № 200/1002/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 року Справа№200/1002/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б., розглянувши в спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Донецькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 року № 1-2407-0502 на суму 58360,65 гривень та № 1-0502 на суму 86497,42 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 18.12.2021 року отримала від відповідача під підпис податкові повідомлення-рішення, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 58360,65 гривень за 2019 рік та на суму 86497,42 гривень за 2020 рік.

Вважає податкові повідомлення-рішення протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки нежитлова цегляна будівля профілакторію «Д» інв. №1676 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1997,9 кв.м., що належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1200, не використовувалася нею.

Зазначає, що з початку 2015 року належне позивачу на праві власності приміщення профілакторію було захвачено військовою частиною збройних сил України, де вони базуються до теперішнього часу, тому у відповідача не було підстав для нарахування податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Наголошує, що є власником будівлі згідно чинного законодавства, на якого законом покладено обов`язок сплачувати податки, однак вважає, що повинна бути звільнена від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки у зв`язку з тим, що фактично з початку 2015 року не користується даним приміщенням та не може розпоряджатися, використовувати нерухоме майно в цілях певної діяльності.

Також зазначає, що не використовує приміщення за цільовим призначенням, оскільки його незаконно зайняла військова частина, позивача не допускають до належного їй приміщення, в результаті чого вона неодноразово зверталася до міського голови м. Бахмута, правоохоронних органів, генерального прокурора, президента України.

З зазначених причин простить скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 січня 2022 року вказаний позов залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року заяву Головного управління ДПС в Донецькій області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Представником відповідача надано письмовий відзив. Зазначає, що податок на майно, як обов`язковий місцевий податок, підлягає сплаті відповідно до норм ст. 266 ПК України.

Зазначає, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1997,9 кв.м., яке належить позивачу на праві приватної власності.

На підставі вказаних даних позивачу, як власнику об`єкту нерухомого майна обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2019 рік податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2021 року № 1-2407-0502 на суму 58360,65 гривень;

- за 2020 рік податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2021 року № 1-0502 на суму 86497,42 гривень.

За таких обставин вважає зазначені податкові повідомлення-рішення правомірними.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлової цегляної будівлі профілакторію «Д» інв. №1676 за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 1997,9 кв.м., яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.05.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №1200.

На підставі вказаних даних позивачу податковим органом обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки:

- за 2019 рік податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2021 року № 1-2407-0502 на суму 58360,65 гривень;

- за 2020 рік податковим повідомленням-рішенням від 25.11.2021 року № 1-0502 на суму 86497,42 гривень.

Вказані податкові-повідомлення рішенні було вручену позивачу 18.12.2021 року, про що остання зазначає в позовній заяві.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» № 71-VIII від 28.12.2014 року, запроваджено з 01.01.2015 року податок на майно, що відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 ст. 266 ПК України включає в себе, зокрема, спірний податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач є власником об`єкту нежитлової нерухомості в м. Бахмуті, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки по нарахованих відповідачем зобов`язаннях за 2019 -2020 роки.

Згідно з пп. 266.3.1 - 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Жодних доказів стосовно спростування даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відсутності у позивача на праві власності нежитлового приміщення, зазначеного вище, позивачем не надано. На жодну норму ПК України, яка звільняє позивача як власника об`єкту нежитлової нерухомості від податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки остання також не послалася.

Правильність нарахування відповідачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та своєчасність прийняття органом місцевого самоврядування рішень про ставки податків позивачем не оспорюється. Позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення лише з підстав відсутності у неї права користуватися належним їй об`єкту нерухомості.

Суд критично ставиться до тверджень позивача стосовно наявності у неї пільги щодо звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з підстав неможливості користуватися об`єктом нерухомого майна. До того ж, спірне нежитлове приміщення ОСОБА_1 використовувала в господарських цілях.

Зокрема, в листі військового коменданта військової комендатури м. Бахмута від 17 серпня 2016 року № 1001 зазначено, що в ході перевірки за скаргою позивача було встановлено, що за договором позички від 29.04.2016 року № 77 підрозділ Збройних Сил України отримав оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до договору позички № 11 від 19.05.2021 року позивач передала в строкове користування військовій частині НОМЕР_2 приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Факт передачі майна підтверджується актом приймання-передачі від 02.11.2020 року, підписаний сторонами договору.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 року № 1-2407-0502 на суму 58360,65 гривень та № 1-0502 на суму 86497,42 гривень.

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою - третьою статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання судових витрат не вирішується у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, на підставі положень Податкового кодексу України, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87500, Доненька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.11.2021 року № 1-2407-0502 на суму 58360,65 гривень та № 1-0502 на суму 86497,42 гривень відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25 травня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова