Справа № 461/1338/22
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1338/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Скрутень Х.Б.,

представника позивача Усачука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за адміністративним позовом

позивач ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 )

до

відповідачі:

Департамент патрульної поліції

(03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3)

в особі Управління патрульної поліції у Львівській області

(79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19),

командир роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Лоштин Андрій Тарасовича

(79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19)

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

встановив:

Позиції сторін та учасників справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову від 08.02.2022 року серії ЕАО № 5297393 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно нього за ч.3 ст. 122 КУпАП закрити.

В обґрунтування позову покликається на те, що оскаржуваною постановою позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Позивач вважає постанову безпідставною та протиправною, не визнає факт вчинення адміністративного правопорушення. Також, позивач зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено з порушенням вимог Кодексу України про адміністративне правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, а оскаржувана постанова винесена за відсутності належних і допустимих доказів винуватості. Позивач вказує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови інспектором Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Лоштином Андрієм Тарасовичем допущено ряд грубих процесуальних порушень, а саме: проігноровано факт невизнання мною своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, проігноровано клопотання про бажання користуватися при розгляді справи юридичною допомогою адвоката (порушено право на захист), проігноровано клопотання про пред`явлення будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення, проігноровано клопотання про надання письмових пояснень, проігноровано клопотання про допит свідків (очевидців подій).

На роз`яснення обставин за яких було складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності останній зазначив, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Свій транспортний засіб Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_3 він залишає на стоянці у внутрішньому подвір`ї будинку, в якому мешкає. Поряд з цим, виїзд із території будинку обладнаний брамою, яка відкривається і закривається вручну. 08.02.2022 він здійснював виїзд із внутрішньої території будинку на вулицю Менцинського у м. Львові. Перед початком виїзду, пересвідчився чи відкрита брама та здійснив виїзд на прилеглу до будинку територію. В подальшому, на виконання ПДР ним було ввімкнено аварійну світлову сигналізацію та він пішов зачиняти браму. Зазначає, що має проблеми із менісками (хрящовими прокладками) на обох колінах. Вказане створює проблеми в його ходінні та уповільнює виконання деяких процесів пересування. Тобто, на закриття брами будинку позивачу потрібно більше часу. Опісля цього, він повернувся у свій транспортний засіб та на виконання вимог п. п. 9.1., 9.2. ПДР, ним було ввімкнено світловий покажчик повороту для виїзду на головну вулицю. Внаслідок сильних корків та беручи до уваги те, що ніхто з учасників дорожнього руху не вбачав за необхідне «Дати дорогу» його автомобілю, він був вимушений очікувати із ввімкненим покажчиком повороту, до того моменту поки до нього не підійшли працівники УПП у Львівській області та почали стверджувати, що він здійснює паркування задньою частиною автомобіля та порушив правила дорожнього руху, склали на нього постанову серії ЕАО № 5297393 за порушення ПДР. З поміж іншого, позивач також зазначає, що його автомобіль не створював перешкоду для інших учасників дорожнього руху та пішоходів. Додатково вказує, що жодними доказами не підтверджується, що його автомобіль робив неможливим рух інших транспортних засобів та/або пішоходів або здійснював стоянку. Крім цього, позивач зазначає, що його не було ознайомлено з жодними правами, що гарантовані Конституцією України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09.03.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

05 квітня 2022 року позивачем усунуто недоліки.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.04.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами встановленими статтею 286 КАС України.

05 травня 2022 року від відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначив, що аргументи позивача, наведені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують його вини.

У судовому засіданні представник позивача Усачук А.В. позовні вимоги підтримав та просив суд такі задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, згідно відзиву просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач - командир роти управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, враховуючи також те, що поважних причин неявки в судове засідання відповідачем не наведено.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За наведених обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та враховуючи, що відповідач не з`явився у судове засідання, обізнаний про наявність даного адміністративного позову в провадженні суду, а також повідомлявся про місце, час, дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у його відсутності.

При цьому, суд також виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне.

Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану

1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану

1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану

1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Судом встановлено, що 08.02.2022 о 16:20:59 командиром роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Лоштином Андрієм Тарасовичем (2 батальйон 1 рота) винесено постанову серії ЕАО № 5297393 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 .

Як вбачається із змісту наведеної постанови: «08.02.2022 о 16:01:21 м. Львів, Менцинсъкого, 5. Водій здійснив зупинку при виїзді з прилеглої території, стоянку у місці де т/з що стоїть створює суттєву перешкоду для пішоходів, та на вимогу поліції не пред`явив реєстраційний документ на т/з чим порушим п. 2.1б, 15.9и, 15.10д ПДР України об`єд. відп. cт. 36 КУпАП/ чим порушив п. 15.10. д. ПДР - Порушення стоянки, у місцях, де ТЗ що стоїть зробить неможливим рух ін. ТЗ або пішоходами». ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі - КУпАП).

Посилань на будь-які докази, які були враховані при винесенні оскаржуваної постанови та стали підставою для прийняття цього рішення постанова не містить.

Відповідно до п. 2.1б Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон).

Згідно п. 15.9и Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів (п. 15.10д Правил дорожнього руху України).

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 постанови ПВС України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що відповідачем в ході судового розгляду не надано доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху. Факт допущення порушень ПДР засвідчується лише оскаржуваною постановою.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій наведено суть порушення водієм правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з п. п. 2, 4, 5, 6, 8 - 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктами 1 - 3, 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, унормовано те, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. По справі про адміністративне правопорушення виноситься одна з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про закриття справи. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Приписами ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 15.10 д Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху», стоянка забороняється: у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу (п. 1.10 ПДР).

В позовній заяві позивач стверджує, що він здійснював виїзд із внутрішньої частини свого будинку, яка зачиняється брамою. Після того як він виїхав, був змушений зупинити автомобіль щоб зачинити браму. Опісля цього, він повернувся в свій автомобіль та, на виконання вимог п.п. 9.1., 9.2 ПДР, ним було ввімкнено світловий покажчик повороту для виїзду на головну вулицю. Внаслідок сильних корків та беручи до уваги те, що ніхто з учасників дорожнього руху не вбачав за необхідне «Дати дорогу» його автомобілю, він був вимушений очікувати із ввімкненим покажчиком повороту можливості виїхати на головну дорогу. Як зазначає позивач, він не здійснював жодної стоянки у розумінні ПДР.

Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_2 (сусіда ОСОБА_1 ), який підтвердив, що ОСОБА_1 після виїзду з території будинку, зупинився щоб закрити браму, а після цього сів в автомобіль та намагався виїхати на головну дорогу, в цей момент до нього підійшли працівники поліції та почали складати постанову.

З наведеного вбачається, що в момент коли працівники поліції підійшли до автомобіля, ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля та намагався виїхати на головну дорогу, однак через жвавий рух транспорту на ній, вимушено очікував такої можливості.

Відповідачем жодними доказами не спростована вищенаведені обставини. До матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження тривалості припинення руху транспортного засобу, а також того, що даний транспортний засіб робив неможливим рух інших транспортних засобів або створив перешкоду руху пішоходів.

Крім цього позивач вказує, що при винесенні вказаної оскаржуваної постанови, працівником поліції йому не була надана можливість скористатися правовою допомогою, хоча він цього вимагав, також йому не роз`яснено прав, що гарантовані Конституцією України.

Відповідачами дані обставини не спростовані. Зокрема ними не долучено до матеріалів справи відеоматеріалів з нагрудних відеокамер, які могли зафіксувати обставини винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

В постанові Верховного Суду по справі № 524/9827/16-а від 18.02.2020 зазначається наступне: «Однак, інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення».

Таким чином, Верховний Суд встановив, якщо поліцейським розглянуто справу на місці зупинки транспортного засобу без надання права водію скористатися правовою допомогою адвоката - постанова підлягає скасуванню.»

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних злочинним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд бере до уваги твердження представника відповідача - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції викладене у відзиві, що вчиненні суб`єктом владних повноважень процедурні порушення не повинні сприйматись як безумовне свідчення протиправності прийнятого рішення. Однак, в ході розгляду справи встановлено обставини які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 ознак вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. Відповідачами не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП.

При цьому, посилання представника відповідача на відповідну практику суду касаційної інстанції також не спростовують доводів позивача щодо порушень допущених під час винесення оскаржуваної постанови та не доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що позивач заперечує факт вчинення адміністративного правопорушення, а відповідач не подав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування цих його тверджень, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії ЕАО №5297393 від 08.02.2022 року винесена інспектором без додержання вимог законності, а відтак підлягає скасуванню.

До такого висновку суд приходить виходячи з того, що позивачем в ході судового розгляду спростовано те, що ним вчинено адміністративне правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо невідповідності оскаржуваної постанови вимогам закону, відсутність посилання у ній на докази, які були предметом дослідження, недотримання гарантій права на захист, а також відсутність доказів які засвідчують наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, свідчать про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено недоведеність (відсутність) складу вищенаведеного адміністративного правопорушення в діях позивача, а також не встановлено можливості отримання доказів протилежного, суд приходить до висновку, що зазначена постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закриттю.

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №5297393 від 08.02.2022 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в розмірі 496 гривні 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ).

Відповідачі:

Департамент патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста,3), в особі Управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19).

Командир роти Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Лоштин Андрій Тарасовича (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19).

Повний текст судового рішення складений 25.05.2022 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.