Справа № 640/11786/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Костюк Л.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Комунальне підприємство електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» (далі - КП «Київміськсвітло») звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2020 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 10% у сумі 876 834,47 грн. за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної від 11 грудня 2019 року №450.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18 травня 2020 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 10% у сумі 876 834,47 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

23 лютого 2020 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 18 травня 2020 року №, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України, до КП «Київміськсвітло» застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 878 020,16 грн.

Згідно з розрахунком штрафу до вказаного податкового повідомлення-рішення, штрафні санкції застосовано за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних від 11 грудня 2019 року №450, від 21 грудня 2019 року №459 та від 31 грудня 2019 року №458.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підстав Акту від 17 квітня 2020 року №7660/26-15-04-05-16/3360905 про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних КП «Київміськсвітло».

Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням в частині застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної від 11 грудня 2019 року №450 у розмірі 10% у сумі 876 834,47 грн., позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктами 76.1 та 76.3 статті 76 ПК України визначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Відповідно до підпункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю факту прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

За приписами пункту 20.1.19 статі 20.1 ПК України, контролюючі органи мають право, в тому числі, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно пункту 201-1.1 статті 120-1 ПК України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних КП «Київміськсвітло», за результатами якої складено Акт від 17 квітня 2020 року №7660/26-15-04-05-16/3360905.

На підставі Акту перевірки, згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2020 року №, яким за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України до КП «Київміськсвітло» застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 878 020,16 грн.

Матеріали справи свідчать, що позивач виписав зведену податкову накладну від 11 грудня 2019 року №450, яка, відповідно до квитанції, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15 січня 2020 року о 08:08:54.

Вищевказана зведена податкова накладна містить податкові накладні за період з 11 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 56 610 068,29 грн., у тому числі, податок на додану вартість 8 768 344,72 грн.

Позивач стверджує, що у зазначеній зведеній податковій накладні ним допущено помилку у дані накладної, а саме, замість вірної 31 грудня 2019 року помилково вказана 11 грудня 2019 року. При цьому, виявивши її, у той же день виправив помилку шляхом складення уточнюючого розрахунку та нової податкової накладної з вірною датою. Водночас, зведена податкова накладна від 31 грудня 2019 року №450 складена у порядку та у строки, визначені положеннями Податкового кодексу України.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 затверджено порядок заповнення податкової накладної.

Пунктом 21 цього Порядку в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V Податкового кодексу України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної (далі - розрахунок коригування) за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної.

Не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 808/2739/17 зазначив наступне: «…Порядок складання розрахунку коригування до податкової накладної визначено пунктом 21 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, не передбачає виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.

Разом із тим, згідно позиції фіскального органу, викладеної в низці роз`яснень та податкових консультацій (в т.ч. Лист ДФСУ від 03.02.2016 №2208/6/99-99-19-03-02-15, Лист МГУ ДФС - Центрального офісу з ОВП від 26.05.2016 №11743/10/28-10-01-03-11, Лист ДФСУ від 05.05.2017 №89/6/99-99-15-03-02-15, тощо) податкова накладна, складена платником ПДВ за операцією з постачання товарів/послуг із зазначенням іншої дати, ніж дата виникнення першої події за такою операцією, може бути визначена платником як така, що зайво складена.

Платник податку на дату виявлення факту зазначення неправильної дати в зареєстрованій в ЄРПН податковій накладній має право скласти "від`ємний" розрахунок коригування до податкової накладної, яка визначена ним як зайво складена, та зареєструвати його в ЄРПН.

Складення та реєстрація в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної, визнаної платником податку як зайво складена, не позбавляє платника податку обов`язку скласти податкову накладну за операцією з постачання товарів/послуг із зазначенням у такій податковій накладній дати складання, що відповідає даті настання першої події за такою операцією.

Така податкова накладна підлягає обов`язковій реєстрації в ЄРПН таким платником податку з дотриманням визначених Кодексом термінів реєстрації».

Із матеріалів справи вбачається, що з метою виправлення помилки, КП «Київміськсвітло» 15 січня 2020 року о 15:12:31 зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 31 грудня 2019 року №453 до податкової накладної від 11 грудня 2019 року №450, яким скориговано податок на додану вартість на загальну суму -56 610 068,29 грн., у тому числі податок на додану вартість -8 768 344,72 грн.

Водночас, 15 січня 2020 року о 19:00:09 позивачем складено і зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну від 31 грудня 2019 року №454 на загальну суму 56 610 068,29 грн.

З вищевказаного вбачається, що зведена податкова накладна від 11 грудня 2019 року №450 КП «Київміськсвітло» визнана, як зайво складена, у зв`язку з чим, позивачем до неї складено та зареєстровано «від`ємний» розрахунок коригування та, в подальшому, складено та зареєстровано нову зведену податкову накладну із вірною датою, а саме, від 31 грудня 2019 року №454.

Колегія судів зазначає, що вищевказані дії позивача пов`язані з складанням зведеної податкової накладної із помилковою датою відповідають алгоритму дій, що описаний Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 25 лютого 2021 року у справі № 808/2739/17.

Отже, позивач виправив допущену помилку при складанні податкової накладної шляхом складання та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідного розрахунку коригування та нової податкової накладної із виправленими показниками, а саме: датою її складення.

Однак, відповідач застосував до позивача штрафні санкції, зокрема за повторну реєстрацію фактично тієї самої податкової накладної, яка була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних у межах встановленого законом строку.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, зі змісту зведеної податкової накладної від 11 грудня 2019 року №450, в якій містяться податкові накладні за період з 11 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року на загальну суму 56 610 068,29 грн., вбачається, що позивач фізично не міг скласти вказану зведену податкову накладну 11 грудня 2019 року, у зв`язку із тим, що у ній містяться дати складання податкових накладних після 11 грудня 2019 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність накладення на позивача штрафу за порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної від 11 грудня 2019 року №450, а тому, податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2020 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 10% у сумі 876 834,47 грн. є протиправним та правомірно скасовано судом першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки, наявність таких складових судом першої інстанції не досліджувалася і вони не були підставою для задоволення позовних вимог.

При цьому, як вбачається з оскаржуваного рішення суду першої інстанції, підставою для задоволення позовних вимог став висновок суду, зроблений на підставі матеріалів справи, про те, що позивачем зведена податкова накладна була зареєстрована у ЄРПН у межах встановленого законом строку, однак, у ній була помилково зазначена дата її складання, що потягнуло складання відповідного розрахунку коригування та нової податкової накладної із вірною датою складання. Отже, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач застосував до позивача штрафні санкції, зокрема, за повторну реєстрацію фактично тієї самої податкової накладної.

Водночас, відповідачем у апеляційній скарзі не спростовано вищевказані висновки суду першої інстанції, не наведено обґрунтувань, у чому полягає неправильність чи неповнота встановлення судом першої інстанції обставин справи або невірність застосування норм матеріального чи процесуального права.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Комунального підприємства електромереж зовнішнього освітлення м. Києва «Київміськсвітло» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Костюк Л.О.

Кузьмишина О.М.