Справа № 826/17671/18
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/698/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міст Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві та Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міст Києва від 05 листопада 2018 року справу № 826/17671/18 передано на розгляд до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди залишено без руху.

29.07.2020 до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києва про визнання дій протиправними та стягнення матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії інспектора рот №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старого лейтенанта поліції Лузанчук Юлії Валентинівни щодо тимчасового затримання транспортного засобу NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 квітня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А, ) відшкодувати на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) матеріальну шкоду в розмірі 1806,00 грн. із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ();

- стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, буд. 11-А, ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору із Державного бюджету України за рахунок коштів, призначених на утримання Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції ().

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що 26 квітня 2018 року о 15 год. 20 хв., в м. Києві по вул.. Є. Сверстюка 7Б, інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 УПП ДПП старшим лейтенантом поліції Лузанчук Юлією Валентинівною був складений акт огляду та затримання транспортного засобу щодо нього.

У подальшому, його транспортний засіб - NISAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 , був доставлений на стоянку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів.

Позивач вважає дії інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 УПП ДПП старшого лейтенанта поліції Лузанчук Юлії Валентинівни щодо тимчасового затримання його транспортного засобу та евакуацію протиправними у зв`язку з невідповідністю таблички 7.17 «Інваліди» вимогам статті 38 Закону України «Про дорожній рух», п. 8.2-1 ПДР України, ДСТУ 4100-2014.

Крім того, зазначає, що обов`язковою підставою для кваліфікації порушення правил дорожнього руху є розміщення транспортного засобу з лівої сторони проїзної частини, однак його транспортний засіб був розміщений з правої сторони проїзної частини.

При цьому також просить звернути увагу на те, що тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених ст.. 265-2 КУпАП, зокрема, у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

08.05.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Габро Р.О., в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідно до Акту від 26.04.2018 о 15 год 20 хв. за адресою: вул. Сверстюка, 7Б, у місті Києві, інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Лузанчук Ю.В. було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. У подальшому вищезазначеним інспектором відповідно до ст. 265-2 КУПАП, ч. 5 ст. 122 КУПАП та п. 8.1 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Мiністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «NISAN QASHQAI», з номерним знаком НОМЕР_1 , а саме у зв`язку з стоянкою вищезазначеного транспортного засобу на місцях для інвалідів, чим порушив п.п. 1.30 Розділу 34, 7.17 та 5.38 додатку 1, Розділу 33 ПДР.

Вказує, що з наданих позивачем фото вбачається, що знак «Інваліди» знаходиться у видимості дороги і його видимість не обмежена будь-яким деревами та іншими об`єктами. Сам по собі факт візуального несприйняття дорожнього знаку позивачем у певний момент часу не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення ПДР, оскільки є наслідком взаємодії як об`єктивних явищ природи, так і суб`єктивних процесів.

Складаючи зазначений Акт, інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

08.05.2018 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві - Грицун Т., в якому він просив визнати поважними причини пропуску на подання відзиву та врахувати даний відзив, здійснити заміну неналежного відповідача - з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві на належного - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області, відмовити в позові в частині заявлення позовних вимог до Головного управління Казначейства.

Зазначає, що кошти, які просить стягнути позивач, відповідно до ст.. 22 ЦК України не відносяться до збитків, а є оплатою за надання послуг за перебування автомобіля на штраф майданчику та оплатою за послуги евакуатора. Позивачем не доведено факту завдання йому збитків, так як ним не заявлено позовних вимог про відшкодування збитків за пошкодження автомобіля під час транспортування, за знищення транспортного засобу, чи неналежного його зберігання тощо.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого статтею 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 26.04.2018 інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Лузанчук Юлією Валентинівною було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, на підставі якого належний позивачу транспортний засіб «NISAN QASHQAI», з номерним знаком НОМЕР_1 , був затриманий та доставлений на зберігання на спеціальний майданчик по вул. Г. Хоткевича, 20Б в м. Києві.

З Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, копій доданих квитанцій вбачається, що позивачем було здійснено оплату за послуги евакуатора на рахунок ТОВ «ВЕЙП ЕСТЕЙР» у розмірі 1515,00 грн., оплату за тимчасове зберігання транспортного засобу на рахунок ДП МВС України ІНФОРМ-РЕСУРСИ у розмірі 291,00 грн.

Відповідно до ст.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Випадки тимчасового затримання транспортного засобу та доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик визначені частиною третьою статті 265-4 цього Кодексу. При тимчасовому затриманні транспортного засобу місце розташування такого транспортного засобу має бути обов`язково зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Інформація про тимчасове затримання транспортного засобу має невідкладно передаватися на абонентський номер рухомого (мобільного) зв`язку та на адресу електронної пошти, зазначені належними користувачами або особами, за якими зареєстровані транспортні засоби, відповідно до статті 279-4 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Порядку тимчасового затримання працівниками уповноважених підрозділів Національної поліції транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1102 від 17 грудня 2008 року / в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 989 від 14.11.2018 / для доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку уповноважена особа Державтоінспекції викликає евакуатор через чергового по підрозділу Державтоінспекції або інформаційно-диспетчерську службу.

Після прибуття евакуатора уповноважена особа Державтоінспекції робить у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, запис у протоколі про адміністративне правопорушення про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням:

1) дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

2) посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові особи, яка приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

3) типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку;

4) найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора;

5) адреси місця зберігання транспортного засобу;

6) посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Протокол підписується особою, яка приймає рішення про тимчасове затримання транспортного засобу, та особою, що виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що тимчасове затримання транспортного засобу можливе лише в якості крайнього заходу. По своїй суті це є вилучення власності, перешкоджання володінню нею, користуванню, розпорядженню своїм майном на власний розсуд.

Судом не встановлено, що транспортний засіб суттєво перешкоджав дорожньому pyxу, оскільки був припаркований біля знаку «Інваліди», за що передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу, а не тимчасове затримання транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався, до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху позивач не притягався..

Тобто, виходячи з вимог закону, повинно бути встановлено порушення, передбачене ст.. 265-2, за результатами чого, складено постанову.

Однак, вина у порушення ПДР не встановлена.

Відповідач, подавши відзив на позов, у порядку виконання вимог ст.77 КАС України, даної обставини не спростував.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для тимчасового затримання транспортного засобу позивача та вважає протиправними дії інспектора патрульної поліції щодо тимчасового затримання належного позивачу транспортного засобу.

У відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України встановлено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку про наявність у особи права на оскарження індивідуального акту шляхом визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Враховуючи викладене вище, відсутність доказів правомірності дій з боку відповідача, встановлені судом обставини, не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині визнання протиправними дії інспектора роти №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старого лейтенанта поліції Лузанчук Юлії Валентинівни щодо тимчасового затримання транспортного засобу NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 квітня 2018 року.

Крім того, приймаючи до уваги наведене в своїй сукупності суд вважає, що належним та ефективним захистом порушеного права позивача є задоволення позовних вимог шляхом виходу за межі позовних вимог та визнання незаконним та скасування Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26.04.2018, складеного інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старого лейтенанта поліції Лузанчук Юлії Валентинівни про огляд та затримання транспортного засобу NISSAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 .

Щодо вимог позивача стосовно відшкодування матеріальних збитків за послуги евакуатора та зберігання автомобіля на спеціальному майданчику у сумі 1806,00 грн. суд зазначає наступне.

Звертаючись в суд з позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що внаслідок неправомірних дій інспектора поліції він має право на відшкодування майнової шкоди в розмірі 1515,00 грн. за транспортування транспортного засобу та 291,00 грн. за послуги з тимчасового зберігання транспортного засобу, які він поніс у зв`язку з незаконним рішенням (діями) інспектора патрульної поліції.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Законом визначено, що обов`язок відшкодувати завдану потерпілому шкоду покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю службової особи органу державної влади при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Неправомірність дій та рішень інспектора поліції управління патрульної поліції була встановлена судом та підтверджується наявними матеріалами справи.

27.04.2018 ОСОБА_1 оплачено вартість послуг з евакуювання транспортного засобу на спеціальний майданчик у сумі 1515,00 грн. та послуги за зберігання транспортного засобу в сумі 291,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями.

Згідно ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Пунктом 35 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року, визначено, що Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

За таких обставин, суд вважає, що ґрунтуються на законі вимоги про стягнення цих сум з Держави України в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України.

Таким чином, беручи до уваги наведене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із виходом за межі позовних вимог у спосіб, які зазначено судом в резолютивній частині судового рішення.

За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, з огляду на задоволення позовних вимог, та згідно з вимогами ч.1 ст. 139 КАС України, з відповідача - Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень на користь позивача необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст.8, 19 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 122 ч. 2, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора рот №3 батальйону №2 полку №2 управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції старого лейтенанта поліції Лузанчук Юлії Валентинівни щодо тимчасового затримання транспортного засобу NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_1 , згідно Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 квітня 2018 року.

Визнати незаконним та скасувати Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 квітня 2018 року, складений інспектором роти №3 батальйону №2 полку №2 УПП ДПП старшим лейтенантом поліції Лузанчук Юлією Валентинівною про огляд та затримання транспортного засобу - NISAN QASHQAI, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6) (Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві (01601, вул. Терещенківська, 11-А)) за рахунок коштів державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) вартість оплати за транспортування транспортного засобу в розмірі 1515,00 грн., вартість оплати зберігання транспортного засобу в розмірі 291,00 грн, а всього 1806,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 704,80 грн. у відшкодування судових витрат на оплату судового збору.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.А. Усатова