Справа № 380/18924/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 05.08.2019, № від 05.08.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем з 01.07.2019 по 05.07.2019 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 11.07.2019, у якому встановлено порушення позивачем абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс України, ПК України), п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.5, п.п 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України. На підставі вказаного акта перевірки, відповідачем винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення на загальну суму 50816,22 грн. Позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, з огляду на порушення відповідачем процедури проведення позапланової невиїзної перевірки, в результаті якої Головне управління ДПС у Львівській області неправильно визначило розмір отриманого позивачем додаткового блага, що, на думку позивача, виключає правові наслідки такої перевірки. Так, зазначив, що пунктом 78.1 ст. 78 ПК України визначені підстави для здійснення документальної позапланової перевірки, зокрема якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Стверджує, що відповідач, встановивши «отримання» позивачем доходу в сумі 208476,84 грн та його недекларування, відповідач не надіслав ОСОБА_1 письмовий запит з вимогою надати пояснення та підтверджуючі документи. Відтак, на думку позивача, у податкового органу були відсутні підстави для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 . Крім того зазначив, що в акті перевірки вказано про те, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.06.2019 № 3556, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 10.06.2019 № 302 надіслані позивачу 11.06.2019 рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Позивач стверджує, що на повідомленні про вручення поштової кореспонденції за ШКІ № 213 не стоїть підпис позивача. Разом з тим вказує, що якщо вважати що позивачем отримано поштове відправлення, то з рекомендованого повідомлення № 213 неможливо встановити дату вручення такого відправлення, оскільки в повідомленні зроблені виправлення в даті вручення листа, та дата вручення поштового відправлення - 20.06.2019 не відповідає даті, яка вказана на штемпелі повідомлення - 20.05.2019. Також вказав, що відповідач порушив процедуру проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, оскільки розмір отриманого позивачем в 2016 році додаткового блага і, відповідно, суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та з військового збору відповідачем визначено не на підставі первинних бухгалтерських (банківських) документів. Вказане зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Ухвалою від 08.11.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 05.04.2022 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 09.05.2022 судом витребувано додаткові докази у справі.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 27694 від 15.04.2022), у якому проти позову заперечив. В обґрунтування вказав, що Головним управлінням ДФС у Львівській області з 01.07.2019 по 05.07.2019 на підставі наказу № 3556 від 10.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення № 302 від 11.06.2019 здійснено перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016. Зазначив, що наказ № 3556 від 10.06.2019 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмове повідомлення № 302 від 11.06.2019 надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке ОСОБА_1 отримав 20.06.2019. Також зазначив, що контролюючим органом вручено позивачу повідомлення-виклик № 23412/10/13-01-13-12 від 10.12.2018 щодо надання інформації з питань неподання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. Повідомив, що актом перевірки, на підставі відомостей центральної бази державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів і листа АТ «Укрсиббанку» № 14.2-02/69321 від 18.12.2018 встановлено, що фізичній особі ОСОБА_1 здійснено анулювання кредиторської заборгованості в ІІ кварталі 2016 року в сумі 208476,84 грн, що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ) за ознакою « 126» - додаткове благо. Вказав, що позивач повинен відобразити таку суму у складі оподатковуваного доходу, чого останнім не здійснено. Відтак, на думку відповідача, ОСОБА_1 порушено вимоги абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України. У зв`язку із зазначеним позивачу донараховано грошове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб та з військового збору та нараховано штрафні санкції. Відповідач вважає свої дії правомірними, просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, з`ясував обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідив письмові докази, якими вони обґрунтовуються, встановив таке.

На підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДФС у Львівській області № 3556 від 10.06.2019 «Про проведення документальної позапланової перевірки невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 », старшим державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Львівській області Сеником Володимиром Володимировичем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, про що складено акт № 1019/13.7/ від 11.07.2019 (а.с. 17, 24-35).

У вказаному акті зазначено, що при перевірці використано лист АТ «Укрсиббанк» від 18.12.2018 № 14.2-02/69321, повідомлення-виклик від 10.12.2018 № 23412/10/13-01-13-12, відомості бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів.

Відповідно до листа АТ «Укрсиббанк» від 18.12.2018 № 14.2-02/69321, контролюючим органом встановлено, що банк підтверджує інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу « 126» у вигляді анулювання кредиторської заборгованості фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 здійснено анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в ІІ кв. 2016 року в сумі 208476,84 грн, що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, який підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації).

Перевіркою дотримання встановленого порядку подання до органів ДФС податкових декларацій встановлено, що позивачем за 2016 рік податкову декларацію про майновий стан і доходи до ГУ ДФС у Львівській області не подано, чим порушено пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України. Також встановлено, що податок на доходи фізичних осіб та військовий збір від отриманого доходу у вигляді додаткового блага за 2016 рік не сплатив.

Так, контролюючим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік на загальну суму 37525,83 грн, а також військовий збір на суму 3127,15 грн.

Контролюючий орган дійшов висновку про порушення абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.5, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179, пп 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України.

Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі акта перевірки від 11.07.2019 № 1019/13.7/ винесено податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2019, яким донараховано позивачу суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 37525,83 грн та штрафної санкції на суму 9381,15 грн та податкове повідомлення-рішення № від 05.08.2019 про нарахування військового збору на суму 3127,15 грн та штрафної санкції у розмірі 781,79 грн.

Листом № 14.2-02/69321 від 18.12.2018 Акціонерне товариство «Укрсиббанк» повідомило Головне управління ДФС у Львівській області про те, що виплачені (нараховані) доходи фізичним особам, зазначеним у запитах контролюючого органу, у 2015-2017 роках у повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма № 1ДФ) за ознакою коду « 126». Доходи нараховані у вигляді суми основного боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням є врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно з вимогами підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ. Також зазначено відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 ПК України боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

АТ «УкрСиббанк» повідомленням про анулювання боргу № 31-2-03-04/67 від 25.05.2016 повідомив ОСОБА_1 про те, що на підставі кредитного договору № 0 від 04.01.2008 станом на 25.05.2016 за позивачем обліковується кредитна заборгованість у сумі 27865,87 доларів США, що складає 700372,72 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016. Також АТ «УкрСиббанк» як кредитор з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повідомлено позивача як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 04.01.2008, а саме: суми основного боргу (кредиту) 8294,71 доларів США, що складає 208476,84 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016, та суми процентів 13997,16 доларів США, що складає 351800,57 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016. Крім того, банк у вказаному повідомленні звернув увагу, що відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Вказане повідомлення позивач отримав особисто, про що власноручно підписався.

Позивач не погоджується з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, відтак звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спірних правовідносин, суд керується таким.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Підпунктами 21.1.1, 21.1.4 п. 21.1 ст. 21 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України, діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених статтею 78 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 78.4. ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

За приписами ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до п. 79.3 податкового кодексу України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

В акті перевірки вказано, що копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 3556 від 10.06.2019, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки № 302 від 10.06.2019 надіслані позивачу 11.06.2019 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція № 213).

Судом з`ясовано, що повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося за адресу податкового органу з відміткою про його отримання адресатом 20.06.2019.

Разом з тим, поштова адреса, прізвище та ініціали адресата поштового відправлення повністю співпадають із вказаними у позовній заяві даними, які зазначені позивачем.

Таким чином, суд критично оцінює доводи позивача про те, що на повідомленні про вручення поштової кореспонденції за ШКІ № 213 не стоїть підпис позивача, а також про те, що у повідомленні зроблені виправлення в даті вручення листа, та дата вручення поштового відправлення - 20.06.2019 не відповідає даті, яка вказана на штемпелі повідомлення - 20.05.2019.

Суд зазначає, що контролюючий орган відправив лист на правильну поштову адресу позивача. Крім того, суд зазначає, що зазначена позивачем дата « 20.05.2019» відсутня на штемпелі повідомлення. Разом з тим, на вказаному повідомлення про вручення поштового відправлення міститься дата « 20.06.2019», що спростовує вищенаведені доводи позивача.

Як зазначалося вище, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Загалом, із акту перевірки слідує, що відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового зобов`язання дослідивши лист АТ «Укрсиббанк» від 18.12.2018 № 14.2-02/69321, повідомлення-виклик від 10.12.2018 № 23412/10/13-01-13-12, відомості бази даних державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів. Також відповідач зазначив, що такі дані відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1ДФ) за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентовано розділом IV Податкового кодексу України, згідно із п. 164.1. ст. 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податків, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі, якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року (у 2015 році - 609 грн.).

При цьому кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Як встановлено судом, АТ «УкрСиббанк» повідомленням про анулювання боргу № 31-2-03-04/67 від 25.05.2016 повідомлено ОСОБА_1 про те, що на підставі кредитного договору № 0 від 04.01.2008 станом на 25.05.2016 за позивачем обліковується кредитна заборгованість у сумі 27865,87 доларів США, що складає 700372,72 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016.

АТ «УкрСиббанк» як кредитор з метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повідомлено ОСОБА_1 як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання його кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 04.01.2008, а саме: суми основного боргу (кредиту) 8294,71 доларів США, що складає 208476,84 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016, та суми процентів 13997,16 доларів США, що складає 351800,57 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016.

Банк у вказаному повідомленні звернув увагу, що відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і йому необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відтак із врученого позивачу 25.05.2016 повідомлення про анулювання боргу АТ «УкрСиббанк» від 25.05.2016 слідує, що на підставі кредитного договору № 0 від 04.01.2008 станом на 25.05.2016 за позивачем обліковується кредитна заборгованість у сумі 27865,87 доларів США.

При цьому Банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за Кредитним договором, а саме: суми основного боргу (кредиту) 8294,71 доларів США, що складає 208476,84 грн по курсу НБУ станом на 25.05.2016 та суми процентів у розмірі 13997,16 доларів США.

Відповідачем, виходячи із суми основного боргу (тіла), вказаного у повідомленні позивача про анулювання боргу, визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та зобов`язання з військового збору.

Суд зазначає, що, отримавши повідомлення банку про анулювання (прощення) суми основного боргу (тіла), позивач отримав інформацію, що внаслідок такого прощення отримав додаткове благо з настанням відповідних податкових наслідків і відповідно у нього виник обов`язок із декларування вказаної суми прощеного боргу як додаткового блага.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплата, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподаткованого доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до приписів підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 14 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Відповідно до положень п. 179.1 статті 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Ураховуючи те, що позивачем не подано у встановлені строки податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та не сплачено до бюджету податкові зобов`язання, суд доходить висновку про те, що податковим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення № від 05.08.2019, № від 05.08.2019.

З урахуванням наведеного вище та того, що банк анулював (простив) борг ОСОБА_1 , про що вказав у своєму повідомленні, податковий орган правомірно донарахував податок на доходи фізичних осіб, виходячи із розміру суми основного боргу (кредиту) 8294,71 доларів США (208476,84 грн за курсом НБУ станом на 25.05.2016), вказаному банком у своєму повідомленні відповідно до приписів підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, військовий збір та застосував штрафну фінансову санкцію за неподання річної податкової декларації, відтак відсутні підстави для задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 05.08.2019, № від 05.08.2019.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 808/8913/14, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є необґрунтованим і таким, що підлягає не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026 м. Львів вул. Стрийська 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур