Справа № 600/1993/22-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 травня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/1993/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,

У С Т А Н О В И В:

25 травня 2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову до пред`явлення позову.

В обґрунтування заяви зазначено таке.

29 квітня 2022 року ОСОБА_2 , капрал поліції поліцейський взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, склала щодо Мінічева О.В. протокол про адміністративне правопорушення ААБ №335412, у графі якого «До протоколу додаються:» зазначається про відеозапис з нагрудного портативного відеореєстраторів №476561 та №476056. Ці відеозаписи з нагрудних камер працівників патрульної поліції є матеріалами справи про адміністративне правопорушення, та безпосередньо стосуються ОСОБА_1 , як особи яка притягається до адміністративної відповідальності у справі №727/3386/22.

З огляду на це, керуючись вимогами Закону України «Про доступ до публічної інформації», 12 травня 2022 року заявником направлено на адресу УПП в Чернівецькій області запит стосовно отримання відеозаписів від 29 квітня 2022 року з нагрудних відеореєстраторів, у відповідь на який УПП в Чернівецькій області листом від 20 травня 2022 року №10зі/41/29/03-2022 повідомило про можливість отримання відеозапису в УПП в Чернівецької області.

24 травня 2022 року, перевіривши отриману від УПП в Чернівецькій області інформацію на носій інформації, а також оптичний диск, наданий УПП в Чернівецькій області, заявником встановлено, що на виконання зазначеного запиту УПП в Чернівецькій області надало файл з відеозаписами серед яких відсутні записи з портативного відеореєстратора №476056 та з портативного відеореєстратора №476561 за період з 17:43:01 до 18:39:25 29.04.2022, які є додатками до Протоколу.

ОСОБА_1 подано до УПП в Чернівецькій області повторний запит від 23 травня 2022 року.

Крім цього, вказано, що ОСОБА_1 планує подати позов до УПП в Чернівецькій області щодо визнання протиправними дій стосовно надання неповної інформації та зобов`язання надати таку інформацію на запит від 12 травня 2022 року.

Водночас, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення такого позову, може унеможливити виконання рішення суду. При цьому вказано, що враховуючи вимог пп.1 п.3 Розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026, строк зберігання таких відеозаписів завершується 29 травня 2022 року.

Тому, заявник вважає, що існує загроза знищення цих відеозаписів, а, відтак, просить суд:

- заборонити Управлінню патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та іншим органам Національної поліції України видаляти та вчиняти будь-яких інших дій, які можуть призвести до видалення відеозаписів із портативних відеореєстраторів №476561, №476056 за весь період з 17:15 год. до 19:58 год. 29 квітня 2022 року;

- зобов`язати Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України зберегти відеозаписи із портативних відеореєстраторів №476561, №476056 за весь період з 17:15 год. до 19:58 год. 29 квітня 2022 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та перевіривши додані до неї матеріали, суд зазначити таке.

З наявних матеріалів убачається, що 29 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ААБ №335412, в якому, зокрема, зазначено про додатки до нього «нагрудні боді реєстратори №476561 та №476056».

12 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до УПП в Чернівецькій області із запитом на інформацію, у якому просив надати йому, зокрема, належним чином завірені копії відеозаписів з нагрудних відеореєстраторів №476561 та №476056 в період з моменту приїзду працівників поліції (близько 17:10 29 квітня 2022 року) до моменту закінчення проведення огляду на стан сп`яніння водіїв-учасників ДТП (близько 20:00 29 квітня 2022 року).

На вказану заяву листом від 20 травня 2022 року №10зі/41/29/03-2022 УПП в Чернівецькій області повідомило ОСОБА_1 про те, що всі наявні відеозаписи, створені за допомогою нагрудної камери поліцейського 12 травня 2022 року за його участі він може отримати в секторі зв`язку та телекомунікацій на власні оптичні носії. Також повідомлено, що інформація стосовно фактичної наявності та видачі технічних засобів у тимчасове користування поліцейським не може бути надана ОСОБА_1 , оскільки у відповідності до Наказу Національної поліції України №945 від 12.10.2018 року, ці відомості віднесені до таких, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України.

Крім цього, згідно наявного у матеріалах заяви листа УПП в Чернівецькій області від 17 травня 2022 року №М-264/41/29/02-2022, наданого ОСОБА_1 на заяву від 06 травня 2022 року, останньому повідомлено про підготовлені відеозаписи з портативних відеокамер (відеореєстраторів), якими користувались працівники УПП в Чернівецькій області на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» під час події, яка мала місце 29 квітня 2022. Разом із тим повідомлено, про те, що матеріали справи було скеровано на розгляд до суду, у зв`язку із чим надати копії адміністративних матеріалів неможливо.

23 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до УПП в Чернівецькій області із запитом на інформацію, у якому повторно просив надати йому, зокрема, належним чином завірену копію відеозапису з нагрудного відеореєстратора №476056 за період з 17:15 год. до 19:58 год. 29.04.2022 року, належним чином завірену копію відеозапису з нагрудного відеореєстратора №476561 за період з 17:43:01 год. до 18:39:25 год. 29 квітня 2022 року.

За таких обставин заявником подано до адміністративного суду заяву про забезпечення позову.

Так, питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України (статті 150-158).

Згідно частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно частини першої та другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 826/10936/18, які суд враховує в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналіз змісту поданої до пред`явлення позову заяви про забезпечення позову дає підстави для висновку про не наведення заявником обґрунтованих та переконливих доводів й, відповідно, не надання належних доказів, які б у своїй сукупності могли свідчити про те, що невжиття заходів, про які просить позивач, може істотно ускладнити чи унеможливити:

1) виконання рішення суду, прийнятого за результатом розгляду адміністративної справи;

2) ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся;

3) поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Отже, заявником не наведено підстав для забезпечення позову, передбачених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Твердження, викладені в обґрунтування поданої заяви про знищення після 29 травня 2022 року відеозаписів із портативних відеореєстраторів №476561, №476056, ґрунтуються виключно на припущеннях заявника. Ним не надано належних доказів учинення УПП в Чернівецькій області дій, спрямованих на знищення вказаних відеозаписів після 29 травня 2022 року.

Водночас суд звертає увагу на те, що згідно змісту листа УПП в Чернівецькій області від 17 травня 2022 року №М-264/41/29/02-2022, відеозаписи з портативних відеокамер (відеореєстраторів), якими користувались працівники УПП в Чернівецькій області під час події, яка мала місце 29 квітня 2022 року, разом з іншими матеріалами були скеровані до суду, яким розглядатиметься справа про вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, відеозаписи із портативних відеореєстраторів №476561, №476056 мають бути дослідженні судом у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

З наданих заявником матеріалів також і не вбачається ухилення УПП в Чернівецькій області від надання ОСОБА_1 відеозаписів із портативних відеореєстраторів №476561, №476056.

При цьому у заяві про забезпечення позову не повідомлено про результат розгляду УПП в Чернівецькій області запиту на інформацію ОСОБА_1 від 23 травня 2022 року, в якому він просив надати йому належним чином завірені копії відеозаписів з нагрудного відеореєстратора №476056 та №476561.

Наведене в сукупності із неподанням до адміністративного суду позовної заяви, спрямованої на вирішення конкретного та чітко визначеного публічно-правого спору, свідчить про передчасність заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що також унеможливлює суд прийняти рішення щодо вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник.

Крім цього, зміст поданої заяви, фактично, свідчить про те, що така спрямована на забезпечення доказів (відеозаписів з нагрудного відеореєстратора №476561, №476056 під час події 29 квітня 2022 року за участю ОСОБА_1 ) у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, що у даному випадку виключає вжиття адміністративним судом заходів забезпечення позову до його пред`явлення адміністративному суду.

Підстав для забезпечення позову, визначених пунктом 2 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, заявником не наведено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк