Справа № 420/24108/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/24108/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравченка К.В.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року, прийняте у складі суду судді Радчука А.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі Відповідач-1, ЦМУ ДМС), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі Відповідач-2, ГУ ДМС), в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМСУкраїни в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 25.10.2021 року № 1195 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ГУ ДМСУкраїни в Одеський області поновити громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.10.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою-анкетою № 205027910 про обмін посвідки на постійне проживання, за результатом розгляду якої 25.10.2021 року прийнято рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання.

На адвокатський запит від 27.10.2021 року, щодо підстав прийняття рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь № 5100.5.3-13911/51.2-21 від 03.11.2021 про те, що згідно відповіді ЦМУ ум. Києві та Київській області 18.12.2018 ГУ ДМС України в м. Києві було прийняте рішення№ 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію».

Позивач вважає рішення ГУ ДМС України в місті Києві № 109614 від 18.12.2018 року та рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 1195 від 25.10.2021 року протиправними та такими, що грубо порушують законодавство України, права, свободи та законні інтереси позивача та підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 1195 від 25.10.2021 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано ГУ ДМС України в Одеський області поновити громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки; здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДМС України в Одеській області звернулося до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 25.10.2021 року № 1195 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , оскільки вони спростовуються матеріалами особової справи Позивача та вказує наступне. За результатами розгляду матеріалів щодо обміну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання встановлено, що 24.02.2004 року громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 звернулася до Управління у справах громадянств, імміграції та реєстрації фізичних осіб (далі УГІРФО) ГУ МВС України в м. Києві із заявою щодо надання дозволу на імміграцію в Україну, у якості підстав для надання дозволу, нею було зазначено шлюб із громадянином СРВ ОСОБА_3 , який в свою чергу законно знаходився на території України на підставі міжурядової угоди між колишнім СРСР та СРВ на постійне мешкання в Україні та мав посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 . 19.04.2004 року після проведення визначених законодавством перевірок, громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 отримано дозвіл на імміграцію та документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 безстроково. В подальшому, громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 звернулася до ГУ ДМС в Одеській області із заявою щодо обміну посвідки на постійне проживання. При перевірці документів, ГУ ДМС було направлено відповідні запити. Так, у своїй відповіді ЦМУ у м. Київ та Київській області, 18.12.2018 ГУ ДМС в м. Києві було прийняте рішення № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці В`єтнам ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію». Згідно висновку про скасування дозволу на імміграцію, іноземка отримала дозвіл на імміграцію на підставі п 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як дружина іммігранта. Згідно рішення УГІРФО ГУ УГП та ІС ГУ МВС України в м. Києві від 26.05.2003 року про документування посвідкою на постійне проживання та видані на підставі цього рішення посвідки на постійне проживання визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню. У зв`язку з чим, ГУ ДМС в Одеській області було прийняте рішення від 25.10.2021 року № 1195 про відмову в оформленні посвідки на постійне проживання громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 .

Крім цього, ГУ ДМС України в Одеській області вказує, що саме відділом ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 було надано дозвіл на імміграцію в Україну та останню документовано посвідкою на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 , терміном дії безстроково. Разом з цим, ГУ ДМС в Одеській області є територіальним органом ДМС України, який розпочав свою діяльність з 01.08.2012 року та не є правонаступником Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. ГУ ДМС в Одеській області не приймало рішення про надання громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 дозволу на імміграцію та документування посвідкою на постійне проживання та взагалі його основні завдання, функції та повноваження ДМС України було визначено лише 06.04.2011 року.

Також ГУ ДМС України в Одеській області зазначаєё що вирішення питання щодо обміну бланку посвідки на постійне проживання в Україні відноситься до дискреційних повноважень ГУ ДМС України в Одеській області.

Із вищевказаним рішенням суду першої інстанції також не погодилось Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області, тому подало до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій також вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування рішення ГУ ДМС України в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , оскільки такий висновок не відповідає обставинам справи з огляду на наступне. Так, рішенням УГІРФО МВС України в м. Києві від 19.04.2004 року надано громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як особі яка перебуває в шлюбі з іммігрантом, та 19.04.2004 року документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 терміном дії безстроково. Чоловік Позивачки громадянин В`єтнаму ОСОБА_3 згідно з рішенням УГП та ІС ГУ МВС України в м. Києві від 26.05.2003 року документований повісткою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 відповідно до аб. 4 п. 4 розд. V «Прикінцеві положення» Закону, яку було переоформлено 04.03.2005 року на посвідку серії НОМЕР_4 терміном дії безстроково. Рішенням УГІФРО ГУ МВС України в м. Києві від 30.05.2012 року скасовано рішення УГП та ІС ГУ МВС України в м. Києві від 26.05.2003 року про документування посвідкою на постійне проживання громадянина В`єтнаму ОСОБА_3 , та видачі на підставі цього рішення посвідки на постійне проживання визнано недійсними та такими що підлягають вилученню. Отже, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», ГУ ДМС у м. Києві правомірноприйнято рішення № 109614 від 18.12.2018 року про скасування дозволу наімміграцію в Україну, видане громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 .

Від представника громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 адвоката Кучін В.В. до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,Позивач громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває з 16.06.1994 року у шлюбі з громадянином Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається зі свідоцтва про шлюб форми ТР/НТ-1999-В.2 (Том І, а.с. 128).

Рішення УГП та ІС ГУ МВС України в м. Києві від 26.05.2003 року задокументовано громадянина Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_3 довідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 відповідно до абзацу 4 пункту 4 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про імміграцію», яку було переоформлено 04.03.2005 року на посвідку серії НОМЕР_4 терміном дії безстроково.

В подальшому, 19.04.2004 року задокументовано Позивачку громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_3 , терміном дії безстроково, на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як особі, яка перебуває в шлюбі з іммігрантом (Том І, а.с. 53).

Рішенням ГУ ДМС в Одеській області від 25.10.2021 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 9 пункту 62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 року № 321 (Том І, а.с. 15).

На адвокатський запит від 27.10.2021 року, щодо підстав прийняття рішення ГУ ДМС України в Одеській області № 1195 від 25.10.2021р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ДМС України в Одеській області надано відповідь № 5100.5.3-13911/51.2-21 від 03.11.2021 року про те, що згідно відповіді ЦМУ у м. Києві та Київській області 18.12.2018 року ГУДМС України в м. Києві було прийняте рішення № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» (Том І, а.с. 16, 18).

18.12.2018 року відділом з питань постійного проживання іноземців та ОБГ управління у справах іноземців та ОБГ ГУ ДМС України в м. Києві підготовлено висновок, у якому рекомендовано скасувати рішення УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві від 19.04.2004 року про надання дозволу на імміграцію громадянціСоціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та скасувати, визнати недійсною та такою, що підлягає вилученню та знищенню, видану на підставі цього дозволу посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 . У висновку зазначено, що згідно рішення УГІРФО ГУ МВС України в м. Києві від 30.05.2012 року чоловіку ОСОБА_1 громадянину Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано рішення УГП та ІС ГУ МВС України в м. Києві про документування посвідкою на постійне проживання та виданні на підставі цього рішення посвідки на постійне проживання визнано недійсними та такими, що підлягають вилученню (Том І, а.с. 69-70).

У зв`язку із скасуванням дозволу на імміграцію та визнання недійсними посвідок на постійне проживання громадянціСоціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУДМС України в м. Києві 18.12.2018 року прийнято рішення №109614 про скасування дозволу на імміграцію громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», а посвідка на постійне проживання НОМЕР_3 від 19.04.2004 року скасована. У вказаному рішенні також зазначено, що відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про імміграцію», особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення (Том І, а.с. 71).

Не погодившись із рішенням ГУ ДМС України в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та рішенням ГУ ДМС України в Одеській області № 1195 від 25.10.2021 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці, вважаючи їх незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, громадянка Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення Відповідача-1 та Відповідача-2 про скасування Позивачці дозволу на імміграцію в Україну, посвідки на постійне проживання в Україні та відмови в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання в Україні є протиправними та підлягають скасуванню. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність у Відповідача-2 обов`язку поновитиПозивачціпосвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовідносини між Позивачем та міграційними органами України на момент звернення Позивача за отриманням дозволу на імміграцію та надання компетентним органом такого дозволу з видачею посвідки на проживання в Україні регулювалися Законом України «Про імміграцію».

Статтею 1 Закону України «Про імміграцію»(у редакції на час надання Позивачу дозволу на імміграцію) визначено поняття термінів, а саме:

Імміграція це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;

Іммігрант іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;

Квота імміграції це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року;

Дозвіл на імміграцію рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію;

Посвідка на постійне проживання документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

За приписами ст. 4 Закону України «Про імміграцію» визначено, що, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції. Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти (п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію»).

Положеннями ст. 6 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що обов`язковою передумовою прийняття компетентним органом відповідного рішення про надання особі дозволу на імміграцію є перевірка правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні.

Колегією суддів встановлено, що рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну прийнято суб`єктом владних повноважень 19.04.2004 року. Станом на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію, уповноважений державний орган перевіряв надані Позивачем документи та будь-яких порушень законодавства не встановив, у тому числі, не було встановлено і подання свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

В свою чергу, підстави для скасування дозволу на імміграцію визначені статтею 12 Закону України «Про імміграцію». Так, відповідно вищенаведеної статті Закону, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

З аналізу вище зазначеного, встановлено що Законом України «Про імміграцію» визначений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1983 від 26.12.2002 року (далі Порядок № 1983, у редакції, чинній на час надання позивачу дозволу на імміграцію).

Пунктом 21 Порядку№ 1983 визначено, що провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року №1983 (далі Порядок №1983), питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Пунктами 22, 23 Порядку №1983 встановлено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону №2491-ІІІ, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Зі змісту оскаржуваного рішення про скасування дозволу на імміграцію встановлено, що підставою для скасування Позивачу дозволу на імміграцію зазначено п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію», тобто надання дозволу на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що Відповідачами не було надано, ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції доказів, що під час надання дозволу на імміграцію Позивачу Відповідачі були позбавлені права надати правову оцінку наданих Позивачем документів для отримання відповідного дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію».

Крім того будь-яких порушень законодавства та відсутності необхідних документів уповноваженим державним органом під час розгляду заяви про надання дозволу на імміграцію виявлено не було, уповноважений державний орган України з питань імміграційної політики визнав правомірність прибуття Позивача в Україну, правомірність подальшого проживання та правомірність набуття дозволу на імміграцію в силу прямої дії закону.

Приймаючи оскаржуване у даній справі рішення, Відповідач-1 виходив з того, що рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну Позивачу прийняте з порушенням вимог Закону, однак, доказів притягнення до відповідальності посадової особи, яка видала дозвіл на імміграцію в Україну, за прийняття безпідставного рішення Відповідачем-1 не надано. На підставі отриманого дозволу на імміграцію та отриманої посвідки на постійне проживання Позивач тривалий час проживає на території України, доказів порушення законодавства Позивачем суду не надано.

Крім того, згідно положень статей 9,29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Таким чином, Відповідачем-1, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли. Скасування цього дозволу, а не його зміна або скасування з прийняттям нового рішення, без врахування обставин, які існують, суттєво порушує права Позивача, оскільки останній мав передбачені законом підстави на отримання дозволу на імміграцію.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 27.09.2019 рокупо справі №815/3420/17 та № 820/285/17, від 13.11.2019 рокупо справі №815/3651/17, від 25.11.2019 року по справі № 820/5383/16 та від 22.01.2020 року по справі №802/1432/17-а.

Крім того, колегія суддів встановила, що при прийнятті рішення№ 109614від 18.12.2018 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну Відповідачем-1 не було дотримано передбаченої Порядком №1983 обов`язкової процедури, а саме Позивач не запрошувався органом, яким прийнято рішення, та пояснення від нього не отримувались.

Колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не встановлено, що подані Позивачем документи разом з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну були недостовірними, підробленими та нечинними.

Колегія суддів вважає, що особа, якого стосується рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинен мати у своєму розпорядженні ефективний засіб юридичного захисту, що дає йому змогу брати участь у провадженні під час розгляду його справи у компетентному судовому або адміністративному органі влади або в компетентному органі, члени якого є безсторонніми і які користуються гарантіями незалежності.

Аналогічний висновок щодо вибору і застосування норми права висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2018 рокупо справі № 820/2262/17, що враховується судом апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення ГУДМС служби України в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну прийнято за відсутності визначеної Законом України «Про імміграцію» підстави для його прийняття, без запрошення Позивачці під час розгляду справи про скасування їй дозволу на імміграцію, а, відтак, є протиправним та підлягає скасуванню.

За таких обставин, оскільки рішення ГУ ДМС служби України в місті Києві від 18.12.2018 року № 109614 про скасування дозволу на імміграцію в Україну є протиправним та скасовано, у зв`язку з чим рішення ГУ ДМС в Одеській області № 1195 від 25.10.2021 р. про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання Позивачу також підлягає скасуванню, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання ГУ ДМС України в Одеський області поновити Позивачу посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині та зазначає наступне.

Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №321 (далі Порядок №321).

Пунктами 6-7 Порядку №321 передбачено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Пунктами 16-19 Порядку №321 визначено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування/проживання в Україні.

У разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім закінчення строку дії), документи для її обміну подаються протягом одного місяця з дати виникнення таких обставин (подій).

У разі коли у зв`язку із зміною прізвища та (або) власного імені чи по батькові, встановленням розбіжностей у записах необхідно обміняти паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, документи для обміну посвідки подаються не пізніше ніж через місяць після отримання нового паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства.

У разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається іноземцю або особі без громадянства та здається ними під час отримання нової посвідки.

Пунктом 32 Порядку №321 визначено, що для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, крім випадків, установлених абзацом сьомим цього пункту; 2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) копію рішення про надання дозволу на імміграцію; 5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

За приписами п.40 Порядку №321, для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, крім випадків, установлених абзацом восьмим цього пункту; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини чи юридичні факти, відповідно до яких посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку), документи, видані компетентними органами іноземних держав, мають бути легалізованими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України; 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Як зазначено у п.64 Порядку №321, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»; 2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.68 Порядку №321, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України в місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

При цьому, за приписами п.72 Порядку №321, посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі:1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації); 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) непридатності посвідки для подальшого використання; 4) скасування посвідки; 5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена; 6) смерті особи, якій видано посвідку; 7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін такої посвідки до закінчення строку її дії; 8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства; 9) неотримання посвідки іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців; 10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачу 19.04.2004 року видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , а 05.11.2007 року ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області Позивачу видано посвiдку на постійне проживання серії ОД№ 2133 безстроково,місцем зареєстрованого проживання з 07.05.2007 року зазначено АДРЕСА_1 .

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист та його способи і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

З огляду на те, щоПозивач звернулась до Відповідача-2 із заявою про обмін посвідки на постійне проживання (що не заперечується сторонами по справі), за результатом розгляду якої ГУ ДМС в Одеській області 25.10.2021 року було прийнято рішення №1195 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання, яке судом було скасовано, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливим зобов`язатиГУДМС України в Одеський області поновити громадянці Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_2 посвідку на постійне проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки.

Твердження Відповідачів про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційній інстанції та спростовується вишевстановленими обставинами по справі.

До того ж, твердження про неналежних відповідачів, колегія суддів також не приймає до уваги з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 року №732 «Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби», утворено Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головне управління Державної міграційної служби у м. Києві.

Пунктом 2 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області є правонаступником майна, прав та обов`язків Управління Державної міграційної служби у Київській області та Головного управління Державної міграційної служби у м. Києві.

Отже, Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області є належним Відповідачем у даній справі.

Разом з цим, ліквідація Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, не тягне за собою автоматичне скасування прийнятих цим органів рішень.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №360 (далі Положення №360), Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 4 Положення №360 встановлено, що ДМС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, приймає рішення про видачу дозволу на імміграцію, відмову в його видачі та скасування такого дозволу, здійснює оформлення і видачу документів для тимчасового або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, вилучає такі документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках.

Пунктом 7 Положення №360 визначено, що ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Таким чином, Головне управління ДМС України в Одеській області є також належним відповідачем по даній справі, тому твердження ГУ ДМС України в Одеській області про те, що ГУ ДМС України в Одеській області не є правонаступником Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та не несе відповідальності за прийнятим ним рішенням, є безпідставними, оскільки на час надання Позивачу дозволу на імміграцію такі функції було покладено на Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Враховуючи вищевказане, твердження апелянтів про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 316 КАС України).

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддя: К.В.Кравченко

Суддя: Л.Є. Зуєва