Справа № 560/4163/22
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4163/22
РІШЕННЯ

іменем України

26 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Майстера П.М. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 , стажу роботи при обчисленні пенсії період роботи з 09.07.92 р. по 14.01.97 р. в Славутському комбінаті громадського харчування починаючи з часу призначення;

- зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області і провести повторний розрахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з часу призначення шляхом зарахування до стажу роботи період роботи з 09.07.1992 р. по 14.01.1997 р. в Славутському комбінаті громадського харчування;

- зобов`язати Головне управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області пронести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення з 03.11.2008 року та переходу на пенсію за віком, у зв`язку з включенням до страхового стажу періоду роботи з 09.07.1992 р, по 14.01.1997 р .в Славутському комбінаті громадського харчування.

В обґрунтування позовних вимог та відповіді на відзив позивач зазначає, що йому неправомірно відмовлено у врахуванні до страхового стажу періоди роботи в Славутському комбінаті громадського харчування з 09.07.1992 по 14.01.1997, оскільки наявний стаж підтверджений трудовою книжною.

Ухвалою від 14.03.2021 суд відкрив провадження в даній справі за правилами спрощеного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що за документами пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 становив 32 роки 5 місяців 17 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,32417.

До страхового стажу позивача не враховано період роботи з 09.07.1992 по 14.01.1997 в Славутському комбінаті громадського харчування, згідно трудової книжки від 01.11.1968, оскільки у записі трудової книжки № 27 дата прийняття на роботу та дата наказу про прийняття на роботу містять виправлення.

Згідно архівної довідки трудового архіву Крупецької сільської ради Хмельницької області від 07.12.2021 № 01-34/1366 в книгах наказів по особовому складу та книгах розрахунків розрахунків по заробітній платі з працівниками Державного підприємства "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута, ОСОБА_1 значиться працівником з 22 червня 1992 року (нак. № 10 від 23.06.1992) по грудень 1993 року (згідно книги розрахунків по заробітній платі за 1993 рік), з січня 1995 року (згідно книги розрахунків по заробітній платі за 1995 рік) по червень 1996 року (згідно книги розрахунків по заробітній платі за 1996 рік).

Книги наказів по особовому складу ДМ "Славутчанка" за 1996, 1997 рік не збережені.

Згідно архівної довідки трудового архіву Крупецької сільської ради Хмельницької області від 07.12.2021 № 01-34/1365 в книгах розрахунків по заробітній платі з працівниками Державного підприємства "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута, містяться дані про заробітну плату ОСОБА_1 з липня 1992 по грудень 1993 року, з січня 1995 року по червень 1995 року, з вересня 1995 року по червень 1996 року.

Відомості про заробітну плату з січня 1994 року по грудень 1994 року та з липня 1995 року по серпень 1995, з липня 1996 року по січень 1997 року, відсутні.

Враховуючи зазначене, з 01.12.2021 позивачу проведено перерахунок пенсії головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, з дорахуванням стажу роботи з 15.07.1992 по 15.12.1993, з 15.01.1995 по 15.06.1995, з 15.09.1995 по 15.06.1996, з врахуванням абзацу 2 частини 4 статті 45 Закону.

Заробітну плату враховано за період роботи з 01.01.1983 по 31.12.1987 (згідно довідки про заробітну плату), з 01.10.2000 по 30.04.2001, з 01.10.2001 по 30.04.2002, з 01.10.2002 по 30.04.2003, з 01.10.2003 по 30.04.2004, з 01.12.2004 по 30.04.2005, з 01.10.2005 по 30.04.2006, з 01.10.2006 по 30.04.2007, з 01.10.2007 по 31.12.2007 (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку), індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 0,66748.

Крім того, при розгляді звернення перевірено матеріали пенсійної справи позивача та встановлено, що до страхового стажу помилково враховано період роботи з 01.07.1995 по 31.08.1995 у зв`язку з відсутністю нарахування заробітної плати.

Зазначений період виключено з обрахунку тривалості страхового стажу. Після проведеного перерахунку страховий стаж становить 35 років 20 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,35000.

Відповідач вказує, що в діях органів Пенсійного фонду України не вбачається будь-якої неправомірності, при обчисленні розміру страхового стажу застосовано норми чинного законодавства.

Разом з тим, відповідач подав клопотання про залишення позову без розгляду, в якому зазначив, що позивач знав про порушення його прав з 03.11.2008, проте, до суду звернувся лише 01.03.2022, тобто, з порушенням шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Як встановив суд, про обмеження пенсійних прав позивач дізнався в грудні 2021 при перерахунку пенсії з 01.12.2021. Враховуючи викладене, позивачем не пропущено строк звернення до суду, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд відмовляє.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час були повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, з 03.11.2008 року отримував пенсію по інвалідності відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003. В 2011 позивача переведено на пенсію за віком.

В грудні 2021 року, позивач, переглядаючи свою трудову книжку, виявив що при призначені як і пенсії по інвалідності в 2008 році, так і при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком в 2011 році працівниками Пенсійного фонду не було враховано до його загального страхового стажу період роботи з 09.07.1992 року по 14.01.1997 року в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута і тому з відповідною заявою звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду.

На підставі наданих архівних довідок №01-34/1365, №01-34/1366, №01-34/1367 від 07.12.2021, відповідачем з 01.12.2021 дорахувано стажу роботи з 1992 року по 1996 рік, згідно архівної довідки від 07.12.2021 № 01-34/1365.

Позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою щодо правильності обчислення стажу роботи, а саме з донарахуванням стажу роботи з 1992 року по 1997 рік, так як цей стаж був наявний в нього на день призначення йому пенсії (03.11.2008).

Листом головного управління від 20.01.2022 позивача повідомлено, що з врахуванням норм статті 45 Закону перерахунок пенсії проведено з 01.12.2021, підстави для проведення перерахунку пенсії з 01.04.2009 з донарахуванням стажу роботи з 1992 року по 1997 рік згідно архівної довідки від 07.12.2021 № 01 -54/1365 відсутні.

Вказано, що при розгляді звернення перевірено матеріали пенсійної справи, та виявлено, що період 01.07.1995 по 31.08.1995 був врахований, попри відсутність нарахування заробітної плати. Зазначений період виключено з обрахунку тривалості страхового стажу. Після проведеного перерахунку страховий стаж становить 35 років 20 днів, коефіцієнт страхового стажу 0,35000. Розмір пенсії з 01.12.2021 - 2726,78 грн.

Вважаючи, що йому протиправно відмовлено у зарахуванні до стажу період роботи в Державному підприємстві "Славутчанка" з 09.07.1992 по 14.01.1997, позивач звернувся до суду для захисту порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за № 1788-XII (далі - Закону № 1788-XII).

Обчислення трудового стажу проводиться відповідно до норм Закону України від 05.11.1991 №1788 "Про пенсійне забезпечення" та постанови КМУ від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637).

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.

Відповідно до пунктів 5, 6 Основних положень про порядок видачі трудових книжок колгоспників до трудової книжки колгоспника заносились, зокрема, відомості про трудову участь (прийнятий у колгоспі річний мінімум участі в громадському господарстві, його виконання), відомості про нагородження та заохочення, переведення на іншу роботу, припинення роботи.

Всі записи в трудовій книжці завіряються в усіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.

Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Аналізуючи чинні нормативно-правові акти України, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальнім по відношенню до Закону №1788-XII, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка (стаття 62 Закону № 1788-XII).

В матеріалах справи міститься архівні довідки трудового архіву Крупецької сільської ради Хмельницької області від 07.12.2021 № 01-34/1365 в книгах розрахунків по заробітній платі з працівниками Державного підприємства "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута, містяться дані про заробітну плату ОСОБА_1 з липня 1992 по грудень 1993 року, з січня 1995 року почервень 1995 року, з вересня 1995 року по червень 1996 року.

Відомості про заробітну плату з січня 1994 року по грудень 1994 року та з липня 1995 року по серпень 1995, з липня 1996 року по січень 1997 року, відсутні.

Як встановив суд, позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу з тих підстав, що в трудовій книжці від 01.11.1968 у записі № 27 дата прийняття на роботу та дата наказу про прийняття на роботу містять виправлення.

Дослідивши вказану копію трудової книжки колгоспника, суд відмічає, що з неї чітко вбачаються періоди роботи з 09.07.1992 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута і ці дані є беззаперечними та достовірними.

Тому суд дійшов висновку, що позивач з 09.07.1992 по 14.01.1997 працював в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута, що підтверджується записами в трудовій книжці від 01.11.1968.

Суд вважає твердження відповідача безпідставними, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Суд зазначає, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, суд вважає, що позивач як працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності трудової книжки колгоспника не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №683/977/17, від 08.05.2018 у справі № 672/455/17, у постановах від 12.12.2019 у справі №674/1579/16-а, 20.02.2020 у справі № 607/14316/16-а, №171/1900/16-а, від 27.04.2020 у справі №648/1613/17.

Відповідно до розрахунку, який містить у пенсій справі, позивачу зараховано періоди з 15.07.1992 по 15.12.1193, з 15.01.1995 по 15.06.1995, з 15.09.1995 по 15.06.1996

Таким чином, суд дійшов висновку, що на підставі вищевказаних документів, трудовий стаж роботи позивача з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута підтверджено доказами, які містяться в матеріалах справи та підлягає зарахуванню позивачу до страхового стажу.

З огляду на зазначене, відповідач безпідставно не взяв до уваги зазначені документи позивача та жодним чином не довів правомірність своїх дій щодо неврахування спірних періодів роботи позивача при розгляді його заяви про призначення пенсії.

Враховуючи наведене вище, суд вважає за необхідне періоди роботи позивача з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута зарахувати до стажу для обчислення пенсії.

Відповідно до статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Позивачу 03.11.2008 призначено пенсію по інвалідності, а в 2011 позивача переведено на пенсію за віком.

Разом з тим, суд зазначає, що право позивача на отримання належних особі пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитися в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які існували на час звернення із первинною заявою та викликали сумнів у пенсійного органу, а тому таке право підлягає поновленню з моменту його виникнення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.04.2019 у справі №172/730/17.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, у відповідності до частини 2 статті 2 КАС України, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо відмови зарахувати ОСОБА_1 до стажу періоди роботи з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з врахуванням стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 01.11.1968 в Державному підприємстві "Славутчанка" з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 з дати призначення пенсії 03.11.2008, відтак вважає такі дії протиправними.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позивач на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо неврахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоди роботи з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута згідно трудової книжки від 01.11.1968.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового періоди роботи з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з врахуванням стажу роботи згідно трудової книжки від 01.11.1968 в Державному підприємстві "Славутчанка" по обслуговуванню шкільних їдалень м. Славута періоди роботи з 16.12.1993 по 14.01.1995, з 16.06.1995 по 14.09.1995 та з 16.06.1996 по 14.01.1997, з дати призначення пенсії - 03.11.2008, з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 26 травня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя П.М. Майстер