Справа № 640/36271/21
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Київської обласної державної адміністрації до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» про скасування розпорядження № 156 від 25.03.2021,-

В С Т А Н О В И Л А :

Київська обласна державна адміністрація звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 25 березня 2021 року №156 «Про видачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами поза межами населених пунктів» та анулювання Дозволу від 04 червня 2021 року №03-06-2021 на розміщення зовнішньої реклами поза межами населених пунктів товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року у відкритті провадження відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично звертається з позовом про скасування свого розпорядження, виданого на виконання судового рішення, що по суті є діями, спрямованими на ухилення від виконання судового рішення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази і встановлено обставини у справі та порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наголошує, що позиває має повноваження на звернення до суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі змістом позовної заяви розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 25 березня 2021 року №156 «Про видачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами поза межами населених пунктів» та анулювання Дозволу від 04 червня 2021 року №03-06-2021 на розміщення зовнішньої реклами поза межами населених пунктів товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» видано на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.02.2020 р. у справі №640/22372/19, яким зобов`язано Київську обласну державну адміністрацію прийняти рішення (розпорядження) про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» дозволу на розміщення зовнішньої реклами відповідно до принципу мовчазної згоди згідно поданої заяви від 25 вересня 2019 року та отриманих ним описів за наступними адресами згідно з переліком.

Суд вважає, що позивач фактично звертається з позовом про скасування свого розпорядження, виданого на виконання судового рішення, що по суті є діями, спрямованими на ухилення від виконання судового рішення, тому наявні передбачені п.1 ч.1 ст.170 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія вважає за необхідне підкреслити, що звернення до суду має на меті захист прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Звернення до суду не може використовуватися як засіб позбавити іншу особу належних їй прав, навіть не безспірних, без пред`явлення позову саме до такої особи. Судовий захист прав одних осіб не може призводити до порушення прав інших.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

При цьому, за правилами ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки питання щодо відповідності законодавству дій Київської обласної державної адміністрації при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Діджитал» про видачу дозволів на розміщення зовнішньої реклами було предметом судового розгляду, позивач як сторона у справі №640/22372/19, може захистити свої права шляхом оскарження судового рішення у встановленому порядку.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що останній має повноваження на звернення до суду з позовом про застосування заходу реагування у виді анулювання документа дозвільного характеру, однак в даному випадку, враховуючи, що таке звернення спрямоване на анулювання документа, який був виданий цим самим органом на виконання рішення суду, наявні підстави стверджувати про намагання ухилитися від виконання судового рішення та вказує на неналежне урядування суб`єкта владних повноважень.

Беручи до уваги наведене, враховуючи суть спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для розгляду даного спору у порядку адміністративного судочинства та водночас наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» указав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської обласної державної адміністрації - залишити без задоволення, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

В.П. Мельничук