Справа № 500/771/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/771/22

19 травня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

представника позивача адвоката Покотило Ю.В.

представника відповідача Мурованої І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 14 грудня 2021 року №0-1915;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, який виник 04 лютого 2018 року, а також нараховану пеню на цей податковий борг в сумі 73772,91 грн, про що внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків та облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів відносно платника податків ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у зв`язку із тим, що податковий борг за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн у позивача виник 04 лютого 2018 року і на протязі 1095 днів, тобто, до 04 лютого 2021 року не стягнутий, а 05 лютого 2021 року вказаний податковий борг став безнадійним податковим боргом, який відповідно до вимог пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України підлягає списанню разом з пенею, нарахованою на такий податковий борг, ОСОБА_1 20 грудня 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до контролюючого органу з проханням списати цей безнадійний податковий борг ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, який виник 04 лютого 2018 року, а також нараховану пеню на цей податковий борг в сумі 73772,91 грн.

Листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 21.01.2022 №826/6/19-00-07-08-13/1705 ОСОБА_1 було відмовлено у списанні вказаного податкового боргу з посиланням на те, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 № згідно ІКП узгоджено 26.11.2021, тому сума боргу не підлягає списанню.

Не погоджуючись зі змістом вказаного листа, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У справі призначено судове засідання на 09.03.2022.

09.03.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що оскільки податкове повідомлення рішення № від 21.10.2020 згідно ІКП узгоджено 26.11.2021, то, відповідно до вищенаведеного, сума боргу не підлягає списанню. З посиланням на норми Податкового кодексу України вказує на правомірність винесення податкової вимоги від 14.12.2021 №0-1915.

Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 09.03.2022, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, визначено розгляд справи відкласти, дата і час буде повідомлено додатково.

31.03.2022 ухвалою суду у справі №500/771/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, зобов`язання вчинити певні дії призначено судове засідання на 13.04.2022.

В судовому засіданні 13.04.2022 оголошено перерву до 11.05.2022 за клопотанням представника відповідача.

11.05.2022 ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено до 19.05.2022, продовжено процесуальний строк розгляду справи.

Представник Головного управління ДПС у Тернопільській області 19.05.2022 подав до суду додаткові пояснення в яких вказав, що оскільки податкова вимога надсилається в порядку, визначеному пунктом 59.3. статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, а у відповідності до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, яке згідно абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили, та встановленого згідно рішення суду, що набрало законної сили у справі №500/3634/20 правомірного застосування контролюючим органом механізму визначеного підпунктом 60.1.5. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України та пункту 60.4. статті 60 Податкового кодексу України, контролюючий орган правомірно виніс оскаржувану податкову вимогу.

В судовому засіданні 19.05.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 14.12.2021 №0-1915 та зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, пеню в розмірі 73772,91 грн, про що внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків та облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів відносно платника податків ОСОБА_1 .

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2022 позову не визнала, просила відмовити у його задоволенні, оскільки податкове повідомлення рішення № від 21.10.2020 згідно ІКП узгоджено 26.11.2021, то відповідно сума боргу не підлягає списанню. Також зазначила, що контролюючий орган правомірно виніс оскаржувану податкову вимогу від 14.12.2021 №0-1915 після неодноразового судового оскарження одних і тих же грошових зобов`язань.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Згідно матеріалів справи Тернопільською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Тернопільській області в період з 26.08.2016 по 01.09.2016 проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платника податків - громадянина ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 08.09.2016 №3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 .

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування у розмірі 89667,04 грн, в тому числі 71733,63 грн - основного платежу та 17933,41 грн - штрафних (фінансових) санкції.

Не погодившись із податковим повідомленням - рішенням від 29.09.2016 № ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення.

30.10.2017 Тернопільський окружний адміністративний суд постановою у справі №819/1443/17 відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Львівським апеляційним адміністративним судом 24.01.2018 у справі №876/11377/17 прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 № в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392 гривні 60 коп. (основний платіж - 3514 гривень 08 коп., штрафна санкція - 878 гривень 52 коп.), а в задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018 - без змін.

21.10.2020 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 85274,44 грн та в якості підстави такого збільшення грошового зобов`язання в податковому повідомленні рішенні відповідачем зроблено посилання на акт перевірки від 08.09.2016 №3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 та постанову Верховного Суду від 08.05.2018 №К/9901/25547/18.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2020 № ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №500/3634/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 №.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі №500/3634/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №500/3634/20 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

14.12.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено оскаржувану в даній справі податкову вимогу від 14.12.2021 №0-1915.

Позивач звернувся до контролюючого органу з заявою від 18.12.2021 в якій просив списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, який виник 04 лютого 2018 року, а також нараховану пеню на цей податковий борг в сумі 73772,91 грн.

Листом Головного управління ДПС у Тернопільській області від 21.01.2022 №826/6/19-00-07-08-13/1705 позивачу відмовлено у списанні вказаного податкового боргу з посиланням на те, що податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 № згідно ІКП узгоджено 26.11.2021, тому сума боргу не підлягає списанню.

Не погодившись з відмовою відповідача у списанні податкового боргу та вважаючи протиправною податкову вимогу від 14 грудня 2021 року №0-1915 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39.);

податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156.);

податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (підпункт 14.1.157.);

оскарження рішень контролюючих органів - оскарження платником податку податкового повідомлення - рішення про визначення сум грошового зобов`язання платника податків або будь-якого рішення контролюючого органу в порядку і строки, які встановлені цим Кодексом за процедурами адміністративного оскарження, або в судовому порядку (підпункт 14.1.7.).

Згідно з підпунктом 102.3.5. пункту 102.3. статті 102 Податкового кодексу України відлік строку давності зупиняється на будь-який період, протягом якого: здійснюється адміністративне або судове оскарження платником податків рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з абзацом 2 пункту 56.15. статті 56 Податкового кодексу України протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно з абзацом 2 пункту 57.3. статті 57 Кодексу у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. (пункт 59.1. статті 59 Податкового кодексу України)

За приписами пункту 59.3. статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Судом встановлено, що контролюючим органом проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб платника податків - громадянина ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 08.09.2016 №3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначеного акту перевірки прийнято податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, у розмірі 89667,04 грн, в тому числі 71733,63 грн - основного платежу та 17933,41 грн - штрафних (фінансових) санкції.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 у справі №819/1443/17 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.09.2016 № відмовлено.

Львівським апеляційним адміністративним судом 24.01.2018 у справі №876/11377/17 прийнято постанову якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 30.10.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення від 29.09.2016 № в частині визначення грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 4392 гривні 60 коп. (основний платіж - 3514 гривень 08 коп., штрафна санкція - 878 гривень 52 коп.), а в задоволенні решти позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.05.2018 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2018, без змін.

21.10.2020 відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на загальну суму 85274,44 грн та в якості підстави такого збільшення грошового зобов`язання в податковому повідомленні рішенні відповідачем зроблено посилання на акт перевірки від 08.09.2016 №3529/19-18-13-02-23/ НОМЕР_1 та постанову Верховного Суду від 08.05.2018 №К/9901/25547/18.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням від 21.10.2020 № ОСОБА_1 оскаржив вказане в судовому порядку.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №500/3634/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 21.10.2020 №.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі №500/3634/20 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задоволено, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 06.04.2021 у справі №500/3634/20 скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовлено.

14.12.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено оскаржувану в даній справі податкову вимогу від 14.12.2021 №0-1915.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що податкова вимога Головного управління ДПС у Тернопільській області від 14.12.2021 №0-1915 винесена податковим органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд також зазначає, що відповідно до підпункту 19-1.1.24. пункту 19-1.1. статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи здійснюю такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов`язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (підпункт 20.1.29. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України).

Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу України, у відповідності до пункту 101.1. якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У пункті 101.2. вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.

Так, під терміном "безнадійний" розуміється, окрім іншого, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 101.5. статті 101 Податкового кодексу України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 102.1. статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2. цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4. статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до пункту 102.4. статті 102 ПК України, - у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1. цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд зазначає, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом КАС у постанові від 08.04.2021 у справі №812/1541/16.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10 жовтня 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №1844/24376 (далі - Порядок №577).

Згідно пункту 2.1 зазначеного Порядку №577, під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти: 1) податковий борг платника податків, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута; 2) податковий борг фізичної особи, яка: визнана в судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; або понад 720 днів перебуває у розшуку; 3) податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України; 4) податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

На виконання пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №577 списання безнадійного податкового боргу платників податків у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 Порядку (виникнення податкового боргу внаслідок форс-мажорних обставин), платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

В інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку №577 (в тому числі відносно податкового боргу по якому минув строк позовної давності), орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційної системи не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм Порядку №577 вбачається, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

При цьому, звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку №577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2. статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку №577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Оскільки у спірних правовідносинах встановлено правомірність винесення Головним управлінням ДПС у Тернопільській області податкової вимоги від 14.12.2021 №0-1915 після неодноразового оскарження позивачем одних і тих же грошових зобов`язань та встановлення згідно судового рішення, яке набрало законної сили у справі №500/3634/20 правомірного застосування контролюючим органом механізму визначеного підпунктом 60.1.5. пункту 60.1. статті 60 Податкового кодексу України та пункту 60.4. статті 60 Податкового кодексу України суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання податкового боргу ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, пеню в розмірі 73772,91 грн безнадійним та підстав для його списання відповідно до вимог пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

При цьому суд враховує роз`яснення, що викладені у пункті 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Цей же принцип знайшов свій вираз у низці рішень Європейського суду з прав людини, у яких ЄСПЛ неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain); рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На думку суду відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, виконано та доведено правомірність та законність його дій, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 14 грудня 2021 року №0-1915 та зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, 11010500" в сумі 85274,44 грн, пеню в розмірі 73772,91 грн, про що внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків та облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів відносно платника податків ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 24 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.