Справа № 160/6054/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
26 травня 2022 р.Справа №160/6054/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши заяву про забезпечення позову представника позивача адвоката Мазура Юрія Володимировича у справі за позовною заявою Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-
26 квітня 2022 року (до відділення поштового зв`язку таку подано 23 квітня 2022 року) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 401/4.1-1087-ФС/02 від 24 січня 2022 року у сумі 19 500 грн.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що на підставі звернень фізичної особи про порушення, що спричинили шкоду її правам, вхідний № 1-1781 від 12.11.2021 року та № 1-1799-ДС від 15.11.2021 року заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю у Дніпровському регіоні управління з питань праці головного управління Держпраці в Дніпропетровській області Біланинець І.Д. у період з 20.12.2021 року по 24.12.2021 року здійснено спробу проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки щодо додержання законодавства про працю у Державному вищому навчальному закладі «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» з питань дотримання законодавства при звільненні працівника, відповідно до наказу про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 20.12.2021 року № 2683-п, направлення на проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) від 20.12.2021 року № 1325-Н. Під час спроби проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю) у вказаному вище навчальному закладі 20.12.2021 року було здійснено запис в журналі перевірок та зареєстровано копію направлення на проведення заходу контролю в канцелярії за № 38-01-457 від 20.12.2021 року. Також 20.12.2021 року в канцелярії вищого навчального закладу зареєстровано вимогу про надання документів № 346/2683-П/4.1-1 від 20.12.2021 року з терміном виконання до 22.12.2021 року. 22.12.2021 року для отримання документів за вимогою був здійсненим вихід за місцем знаходження об`єкту контролю, де уповноваженим представником Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» надано лист вихідний № 38-01-446 від 22.12.2021 року, в якому викладені мотиви відмови у наданні витребуваних згідно вимоги документів. Відмову у наданні витребуваних документів кваліфіковано службовими особами головного управління Держпраці в Дніпропетровській області як недопущення до проведення перевірки та здійснення перешкод у її проведенні, внаслідок чого складено акт про неможливість проведення заходу державного нагляду (контролю) № 401/4.1-1087 від 24.12.2021 року. В подальшому, на підставі вказаного акту та з посиланням на приписи ст. 259, 265 КЗПП України і було винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю від 24 січня 2022 року. Отже позивач вважає, що для винесення вказаної постанови про накладення штрафу були відсутніми фактичні та правові підстави, а службовими особами Державного вищого навчального закладу «Придніпровська держана академія будівництва та архітектури» не вчинялись дії, що можуть бути кваліфіковані як недопущення до проведення перевірки та перешкоджання у її проведенні.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та 27.04.2022 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 02.05.2022 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
16.05.2022 року ухвалою суду прийнято до свого провадження означену позовну заву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
24.05.2022 року від представника позивача адвоката Мазура Ю.В. до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:
- застосувати заходи забезпечення позову Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та до закінчення розгляду справи по суті зупинити стягнення за виконавчим документом - постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № 401/4.1-1087-ФС/02, винесеної 24 січня 2022 року головою комісії з ліквідації, першим заступником начальника головного управління Держпраці в Дніпропетровській області.
Аргументи даної заяви зводяться до того, що 12.05.2022 року державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Крайняком Максимом Сергійовичем в межах виконавчого провадження № 68995466 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження і розпочато процедуру примусового виконання постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № 401/4.1 -1087-ФС /02 від 24.01.2022 року. Таким чином, під час судового розгляду справи щодо перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови № 401/4.1-1087-ФС /02 від 24.01.2022 року, остання, будучи виконавчим документом, звернена до примусового виконання і державним виконавцем будуть вжиті заходи примусового виконання у межах строків, передбачених ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, в період часу, коли буде розглядатися даний адміністративний спір, оскаржувана постанова про накладення штрафу вже буде виконана і стягнені грошові кошти будуть перерахованими до державного бюджету. Тому, навіть у випадку винесення рішення у даній справі на користь позивача та скасування оскаржуваної постанови, остання все рівно буде виконаною і з позивача в примусовому порядку стягнуть суму штрафу, зазначену в постанові про його накладення. Відтак, не зважаючи на те, що на користь позивача може бути прийнятим рішення про задоволення позову, це все рівно не забезпечить ефективний захист його прав, за умови, що постанова про накладення штрафу на момент вирішення спору по суті буде виконаною, так як позивачу в подальшому буде необхідним вчиняти додаткові дії для повернення стягнутого за виконавчим документом і повернення стягнутого займатиме значний період часу. Тому, вважаємо, що існують достатні фактичні та правові підстави для забезпечення даного адміністративного позову у спосіб зупинення стягнення за виконавчим документом - постановою про накладення штрафу.
24.05.2022 року суддя Прудник С.В. перебував у щорічній відпустці.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022 року, зазначена вище заява була розподілена та передана судді Пруднику С.В.
Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову та додані до нього матеріали, суд вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;
2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;
4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Таким чином суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.
Крім того вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Як слідує із позову, публічно-правовий спір між сторонами існує, за переконанням заявника, за обставин прийняття оскаржуваних рішень з порушенням норм та вимог чинного законодавства України.
Виходячи з наведених у клопотанні фактичних обставин, суд відмічає, що правомірність та оцінка спірних рішень, процедурні питання дотримання їх прийняття підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті про таке оскарження та буде дана судом за результатами розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 520/1545/19 наголосив на тому, що підстави забезпечення позову є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. Ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі, а також із зазначенням висновку про те, у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.
У постанові від 25 березня 2020 року у справі № 240/9592/19 Верховний Суд зазначив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. У свою чергу співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 640/110/20, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просить заявник, з наслідками, які настануть внаслідок, зокрема, зупинення дії оскаржуваного адміністративного акта. Заходи забезпечення позову застосовуються задля гарантування реального виконання в майбутньому судового рішення у випадку його ухвалення на користь позивача. Водночас, для виконання таких заходів потрібно додержуватися щонайменше однієї з умов, визначених у ч. 2 ст. 150 КАС України.
З урахуванням зазначених правових висновків Верховного Суду, суд враховує, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень мають певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Виходячи з наведеного, з огляду на те, що позивачем у заяві не доведено, в контексті ст. 150 КАС України, наявність обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутніми є підстави для її задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -
У задоволенні заяви про забезпечення позову представника позивача адвоката Мазура Юрія Володимировича - відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник