Справа № 420/1480/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1480/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, в якому позивач просить:

скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0051, перенесену з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, право власності на яку була зареєстрована на ОСОБА_2 і яке скасовано судовим рішення від 17.12.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області визнано незаконним та скасовано розпорядження органу виконавчої влади та визнано незаконним та скасовано державний акт на ім`я ОСОБА_2 , а право власності позивача відновлено.

З метою здійснення державної реєстрації земельної ділянки, позивач звернувся до відповідача, однак отримав відмову, яку вважає протиправною, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 25.01.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 25.01.2022 року від позивача витребувано додаткові докази та зупинено провадження по справі.

25.01.2022 року направлено запит до Роздільнянського районного суду Одеської області щодо перебігу виконання рішення у справі №511/821/20.

21.02.2022 року за вхід.№1069/22 від ОСОБА_1 надійшла заява з інформацією щодо отримання виконавчого листа по справі 511/821/20.

23.03.2022 року за вхід.№12079/22 від Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла відповідь на запит.

Ухвалою суду від 01.04.2022 року провадження по справі поновлено.

Ухвала про відкриття провадження по справі та позов з додатками направлена на електронну адресу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 21.02.2022 р. Повідомленням, що надійшло на поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджено доставлення документів відповідачу.

Ухвалою суду встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Станом на 25.05.2022 року Відповідач відзив на адміністративний позов не надав.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2020 року по справі №511/821/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа: Марківська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про захист цивільного права, визнання незаконним правового акту, скасування його, прийняття рішень про поновлення порушеного права задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано рішення органу виконавчої влади, розпорядження голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 16.09.2005 року №509/А-2005. Визнано незаконним та скасовано кадастровий номер :01:001:0051.

Визнано незаконним та скасовано державний акт від 16.12.2005 року серії ЯА №855575, виданий на ім`я ОСОБА_2 на приватну власність земельної ділянки розміром 6,9021га.

Вказаним рішенням також встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №487636, виданого на підставі рішення 19 сесії ХХІІІ скликання Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 22.10.2001 року №159-б гр. ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,25 гектарів в межах, згідно з планом на території Марківської сільської ради для введення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №20 від 23.04.2002 року.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.06.2021 року по справі №511/821/20 заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі задоволена.

Виключено з резолютивної частини рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа: Марківська сільська рада Роздільнянського району Одеської області про захист цивільного права, визнання незаконним правового акту, скасування його, прийняття рішень про поновлення порушеного права дію про скасування кадастрового номеру :01:001:0051 як записану помилково.

Рішення набрало законної сили 27.07.2021 року.

Позивач ( ОСОБА_1 ) 09.02.2021 р. та 17.08.2021 року звернувся із заявами до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0051, право власності на яку було зареєстровано на ОСОБА_2 .

Листами від 23.02.2021 р. та 02.09.2021 р. за №Б-132/0-142/6-21 та №Б-550/0-568/6-21 позивачу відмовлено у скасуванні державної реєстрації земельної ділянки.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктом 1 Положення про Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі - Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основним завданням Держгеокадастру є реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів (п.3 Положення №15).

Відповідно до пункту 25-1 Положення №15 Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про державний земельний кадастр" від 07 липня 2011 року №3613-VI (далі - Закон №3613), Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно частини 5 статті 5 Закону №3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №3613 внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Приписами п. 5 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051 (далі - Порядок №1051) встановлено, що до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.

Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Пунктом 6. Порядку №1051 визначено, що до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та державних кадастрових реєстраторів його територіальних органів (у тому числі таких, що провадять свою діяльність на районному (міському) рівні, в мм. Києві та Севастополі) належать, зокрема, здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру №1051, державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Згідно вимог п.10 ст. 24 Закону №3613 державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно вимог п. 13. ст. 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі:

поділу або об`єднання земельних ділянок;

скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації;

якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Пунктом 4. Порядку визначено, що ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи.

Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр.

Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінекономіки державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.

Пунктом 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області, затвердженим наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру» 12.11.2019 №285, визначено, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Держав (пп. 9); здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації (пп. 11).

З огляду на вищевказані норми права, підставою для скасування державної реєстрації земельних ділянок є звернення позивача з заявою з відповідними документами, що підтверджують обов`язок відповідача вчинити дії щодо спірних земельних ділянок.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач звертався до відповідача із заявами від 09.02.2021 р. та 17.08.2021 р. у яких повідомив про рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 17.12.2020 року по справі №511/821/20, яким визнано незаконним та скасовано рішення органу виконавчої влади, розпорядження голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 16.09.2005 року №509/А-2005. Визнано незаконним та скасовано кадастровий номер :01:001:0051 та визнано незаконним та скасовано державний акт від 16.12.2005 року серії ЯА №855575, виданий на ім`я ОСОБА_2 на приватну власність земельної ділянки розміром 6,9021га.

Суд відмічає, що єдиною підставою для відмови у задоволенні заяв ОСОБА_1 відповідач вказав на відсутність остаточного рішення у справі №511/821/20.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на державу покладено обов`язок виконання рішень Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року суд прийшов до висновку, що яка-небудь норма не може вважатися "законом", якщо вона не сформульована з достатньою точністю так, щоб громадянин самостійно або, якщо знадобиться, з професійною допомогою міг передбачити з часткою ймовірності, яка може вважатися розумною в даних обставинах, наслідки, які може спричинити за собою конкретну дію. Проте досвід показує, що абсолютна точність недосяжна і що необхідність уникати надмірної жорсткості формулювань і слідувати за обставин, що змінюються, веде до того, що багато законів неминуче викладені в термінах, які більшою чи меншою мірою є невизначеними.

У рішенні Європейського суду з прав людини Олссон проти Швеції (Olsson v. Sweden) від 24 березня 1988 року суд констатував, що втручання повинно бути зумовлено досягненням правомірної цілі.

Також Європейський суд з прав людини вказує, що у відповідності зі сформованою практикою Суду, під поняттям необхідності мається на увазі, що втручання відповідає якій-небудь нагальній суспільній потребі і що воно пропорційно законній меті. При визначенні того, чи є втручання "необхідним у демократичному суспільстві", Суд враховує, що за державами - учасницями Конвенції залишається певна свобода розсуду.

На підставі викладеного можна дійти до висновку, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним, у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) в суду є обов`язок відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Поряд з цим, слід зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Керуючись ст. ст. 2-9, 12, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про скасування державної реєстрації земельної ділянки задовольнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0051, перенесену з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, право власності на яку була зареєстрована на ОСОБА_2 і яке скасовано судовим рішення від 17.12.2020 року.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, електронна пошта: )

Головуючий суддя Потоцька Н.В.