Справа № 200/11175/14-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2022 року

м. Київ

справа № 200/11175/14-а

адміністративне провадження № К/990/11912/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року

у справі №200/11175/14-а

за позовом Дніпропетровської обласної організації політичної партії «Демальянс (Демократичний альянс)»

до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду як суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №200/11175/14-а, предметом розгляду якої є: скасування пункту 1 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 592 від 18 грудня 2013 року «Про затвердження Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську»; визнати незаконним Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську, затверджене рішенням № 592 від 18 грудня 2013 року.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року в адміністративній справі № 200/11175/14-а скасовано. Позов Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» задоволено частково. Визнано протиправними дії Виконавчого комітету Дніпровської міської ради щодо прийняття рішення № 592 від 18 грудня 2013 року в частині затвердження Положення про проведення масових заходів у м. Дніпропетровську. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Стягнуто на користь Дніпропетровської обласної організації політичної партії «ДЕМАЛЬЯНС (ДЕМОКРАТИЧНИЙ АЛЬЯНС)» з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 52 коп.

У поданій касаційній скарзі скаржник з посиланням на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року залишити без змін.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доводи касаційної скарги викладені у спосіб, який унеможливлює встановити по якій саме підставі оскаржується судові рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень, посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції прийнято постанову без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14 лютого 2019 року у справі №826/5493/16, від 13 березня 2019 року у справі №712/8985/17, від 18 липня 2019 року у справі №826/16725/17 щодо застосування статті 264 КАС України, в яких Верховний Суд зазначив, що слушність і обґрунтованість вимог позивача про застосування ретроспективного підходу і визнання нормативно-правового акту нечинним з певного часу або події є питання підставності і достовірності заявлених вимог, які мають досліджуватися у межах розгляду позову по суті.

Проте, висновки Верховного Суду висловлені у постановах від 14 лютого 2019 року у справі №826/5493/16, від 13 березня 2019 року у справі №712/8985/17, від 18 липня 2019 року у справі №826/16725/17 викладені за інших фактичних обставин справи.

Так, у справах №826/5493/16, №712/8985/17, №826/16725/17 предметом касаційного оскарження були судові рішення про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду. У вказаних заявником справах Верховним Судом вирішувалося питання обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акт, в яких суд вказав, що за умови перебування особи (позивача) у правовідносинах, які регулюються нормативно-правовим актом і який оскаржується до адміністративного суду, строк звернення до адміністративного суду із позовом не може обмежуватися шістьма місяцями. Суд виснував, що у разі оскарження нормативно-правового акту строк такого оскарження буде вимірюватися усім часом чинності цього нормативно-правового акту.

Тоді як у справі №200/11175/14-а скаржником не ставиться питання про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Інші доводи та аргументи заявника зводяться до тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість його перегляду з цих підстав судом

Враховуючи вище наведене, суд касаційної інстанції приходить до висновку що в касаційній скарзі не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №200/11175/14-а за позовом Дніпропетровської обласної організації політичної партії «Демальянс (Демократичний альянс)» до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення- повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяО.В. Калашнікова