Справа № 463/10719/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 463/10719/21 пров. № А/857/2944/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Приступи Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради,

на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року (суддя Рудакова Д.І., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту 13.01.2022),

в адміністративній справі №463/10719/21 за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради,

про визнання протиправною і скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення,

встановив:

У вересні 2021 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради в якому просила визнати протиправною та скасувати Постанову без № адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2021 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 гривень, за адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 08.12.2021 року проведено заміну первісного відповідача на належного відповідача Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, у якому стверджує, що оскаржувана постанова винесена відповідно до ст.ст. 218, 283, 284 КУпАП, є законною, обґрунтованою та справедливою, а тому немає підстав для її скасування. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 13.01.2022 року адміністративний позов задоволено частково. Постанову адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 як керівника ОСББ «На Ковельській,63» адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. - скасовано, в решті - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 454,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції неповно встановлено фактичні обставини справи, не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню та порушено норми процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає про невірний висновок суду першої інстанції про ненадання відповідачем жодних доказів вчинення позивачем правопорушення. Вважає апелянт, що адміністративна комісія дотрималась всебічного, повного та об`єктивного дослідження адміністративного правопорушення, що й не спростовано позивачем у судовому засіданні та зазначено в рішенні суду. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як керівника ОСББ, тобто як посадову особу, яка несе відповідальність за належний стан огорожі. Жодних дозвільних документів на встановлення огорожі позивачем не надано. Суд скасував постанову адміністративної комісії лише по формальному факту недоведеності відповідачем вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, незважаючи на те що в справі про адміністративне правопорушення достатньо підстав для спростування даного факту (зокрема підписи свідків на протоколі про адміністративне правопорушення, акт про відмову від дачі пояснень). Судом першої інстанції не враховано вимог статті 251 КУпАП, якими визначаються докази у справі про адміністративне правопорушення. Вказує скаржник і на порушений судом першої інстанції строк розгляду вказаної справи. Не погоджується апелянт і з судженнями про те, що постанови адміністративної комісії, які долучені позивачем та відповідачем, різняться за текстом та не відповідають одна одній, не вказавши, у чому така відмінність. Також рішення суду не містить жодного покликання на рішення Верховного Суду на підтвердження своїх висновків як належного факту аргументації рішення суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.01.2022 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради скерувало керівнику ОСББ «На Ковельській, 63» вимогу №2410 Б В2535 від 20.07.2021 року про забезпечення технічної справності і зовнішнього вигляду огорожі за адресою: АДРЕСА_1 в термін до 26 липня 2021 року (а.с. 45).

27.07.2021 року КП «Адміністративно-технічне управління» Львівської міської ради склало протокол №5-044б про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 як керівника ОСББ «На Ковельській, 63», а саме, порушення вимог п.20.1.28.1 «Правил благоустрою м. Львова» (на прибудинковій території по АДРЕСА_1 встановлена огорожа знаходиться в незадовільному технічному стані і незадовільний зовнішній вигляд), тим самим вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність згідно з вимогами ст.152 КУпАП (а.с. 46).

02 вересня 2021 року адміністративною комісією при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради прийнято постанову №100 у справі про адміністративне правопорушення, з якої видно, що ОСОБА_1 притягнуто як керівника ОСББ «На Ковельській, 63» до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України, вимог п.20.1.28.1 «Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади», затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 р. №376 та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с. 49).

Із змісту вказаної постанови видно, що ОСОБА_1 27.07.2021 р. о 11:35 год. вчинила адміністративне правопорушення за адресою АДРЕСА_1 , а саме, на прибудинковій території встановлена огорожа знаходиться в незадовільному технічному стані і має незадовільний зовнішній вигляд.

Не погодившись із наведеною вище прийнятою відповідачем постановою від 02.09.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши рішення суду та вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Частиною першою статті 1 Закону України Про благоустрій населених пунктів від 06.09.2005 №2807- IV (далі - Закон №2807-IV) визначено, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 10 Закону №2807-IV, до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до статті 20 Закону №2807-IV, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста). Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Згідно із ч.1 ст.34 Закону №2807-IV, правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.

Відповідно до статті 42 Закону №2807-IV, до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до пункту 20.1.28.1 Правил благоустрою м. Львова, які затверджені ухвалою Львівської міської ради №376 від 21.04.2011, передбачена адміністративна відповідальність за порушення вимог цих Правил, а саме, незадовільний зовнішній вигляд та технічну несправність, невідповідність їх затвердженим паспортам, проектам, вимогам постійних і тимчасових огорож, парканів, газонних огорож, ліхтарів вуличного освітлення, домових ліхтарів, стовпів, урн та контейнерів для відходів.

Відповідно до статті 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положенні статті 7 КпАП України зазначають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із статтею 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

На підставі аналізу наведених правових норм необхідно дійти висновку, що порушення Правил благоустрою населеного пункту без дотримання дозвільної процедури, або з порушенням відповідної процедури, регламентованої законодавством, є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи видно, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало вчинення 27.07.2021 р. о 11:35 год. позивачем як керівником ОСББ «На Ковельській, 63» адміністративного правопорушення за адресою АДРЕСА_1 , а саме, на прибудинковій території встановлена огорожа знаходилася в незадовільному технічному сані і мала незадовільний зовнішній вигляд.

У позовній заяві позивач, посилаючись на необґрунтованість висновку відповідача про притягнення її до адміністративної відповідальності, покликається на те, що вона ніколи не встановлювала жодної огорожі, зокрема, і за адресою: АДРЕСА_1 , а також зазначила, що за вказаною адресою взагалі відсутня огорожа.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем надано суду фотозображення огорожі.

Однак колегія суддів вважає, що вказане фотозображення не може вважатися належним доказом факту вчинення ОСОБА_1 відповідного правопорушення, оскільки на вказаному фото неможливим достовірно встановити прив`язку огорожі до місцевості. Тобто, вказане фото не містить інформації щодо місця розташування зображеної на ній огорожі (відповідної адреси, назви населеного пункту), а також прив`язки до ОСББ «На Ковельській,63».

Крім того, відповідачем не надано суду належним чином оформленого акту обстеження огорожі, а також будь-яких висновків (експертних, містобудівних) про те, що огорожа знаходиться в незадовільному технічному сані і має незадовільний зовнішній вигляд.

Додатково суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові не міститься посилання на вказану фотофіксацію як на доказ вчинення адміністративного правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а.

Враховуючи, що відповідачем не представлено суду належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст.152 КпАП України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем такого правопорушення.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем правопорушення, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем Правил благоустрою м. Львова.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та п.20.1.28.1 «Правил благоустрою м. Львова» є не доведеним.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Тобто, обов`язок доводити правомірність рішення у цій справі покладається на суб`єкта владних повноважень, яким у цій справі є відповідач Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, який свій обов`язок не виконав.

На підставі встановленого правильним є висновок суду першої інстанції, який неспростований доводами апеляційної скарги, про те, що постанова адміністративної комісії при Личаківській районній адміністрації Львівської міської ради у справі про адміністративне правопорушення від 02.09.2021 №100 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та п.20.1.28.1 «Правил благоустрою м. Львова», та накладення на ОСОБА_1 як керівника ОСББ «На Ковельській,63» адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., підлягає скасуванню за відсутності доказів вчинення позивачем такого правопорушення.

Щодо покликань відповідача на затяжний розгляд вказаної справи судом першої інстанції, то як видно з матеріалів справи такий розгляд справи проведено з об`єктивних причин, який не призвів до неправильного вирішення справи.

В частині доводів апеляційної скарги про те, що оскаржене рішення суду не містить жодного покликання на рішення Верховного Суду на підтвердження своїх висновків як належного факту аргументації рішення суду, колегія суддів зазначає, що зміст рішення суду унормовано статтею 246 КАС України, яка не передбачає обов`язкового зазначення врахованих судом правових позиції Верховного Суду, які сформовано у подібних чи аналогічних правовідносинах.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 13 січня 2022 року в адміністративній справі №463/10719/21 за позовом ОСОБА_1 до Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправною і скасування постанови, закриття справи про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 25.05.2022 року