Справа № 400/30/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2022 р. № 400/30/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,фактичне місце проживання: АДРЕСА_2
до відповідача:Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,
про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
04 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій відповідача щодо застосування грудня 2015 року та січня 2016 року як місяців, за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення позивачки за період за період з 01.12.2015 по 28.02.2018;

зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексації споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення, січень 2008 року в сумі 81424,63 грн із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб з урахуванням раніше виплачених сум;

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 гривень;

зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивачки щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4463,15 грн за період з 01.02.2018 по 10.07.2018 включно в сумі 19 192,33 грн з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Позов обґрунтовано позивачкою тим, що відповідач нарахував і виплатив їй індексацію грошового забезпечення за період його служби з 01.12.2015 по 28.02.2018 з невірним урахуванням базового базових місяців, а за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 включно протиправно не виплатив у повному розмірі індексацію грошового забезпечення.

06.01.2022 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.02.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від 09.02.2022 № 93/100, в якому він просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відзив аргументовано тим, що індексація грошового забезпечення за період 16.09.2014-01.01.2016 позивачці нараховувалась та виплачувалась. Відповідач наголосив на тому, що позивачка вже подавала раніше адміністративний позов з аналогічними вимогами, справа № 400/36620/20 вже розглянута судом і не може бути розглянута повторно. Крім того, спір щодо виплати індексації грошового забезпечення був вирішений судом у лютому 2021 року, рішення добровільно виконане в повному обсязі у квітні 2021 року, а позивачка подала цей позов з аналогічними вимогами 20.12.2021, тобто з пропуском процесуальних строків, передбачених КАС України.

Правом на подання відповіді на відзив позивачка не скористалася.

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Позивачка проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 16.09.2004 по 10.07.2018, що підтверджується записом № 17 у військовому квитку позивачки серія НОМЕР_2 (а.с. 22).

У період з 01.12.2015 по 28.02.2018 позивачка не отримував індексації грошового забезпечення.

Не погоджуючись із цим, позивачка звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного від 25.02.2021 у справі № 400/3660/20, що набрало законної сили 30.03.2021, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 по 28.02.2018. У задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 січень 2008 року, а в період з 01.03.2018 по 10.07.2018 березень 2018 року відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду у квітні 2021 року відповідачем проведено нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення на виконання вищезазначеного рішення суду в сумі 4 362,82 гривні.

У відзиві відповідач зазначив, що позивача про те, що при нарахуванні їй індексації за період з 01.01.2016 по 10.07.2018 було встановлений базовий місяць січень 2016 року.

Щодо базового місяця при нарахуванні індексації за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 відповідач вказав, що встановлення базового місяця січень 2008 року є абсолютно необґрунтованим і неможливим. Який при цьому був взяти базовий місяць у відзиві не вказано.

Вважаючи дії відповідача щодо встановлення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.07.2018 протиправними, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами 1 та 2 статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регламентовано, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078). Порядок № 1078 поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац 7 пункту 4 Порядку № 1078).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (абзац 11 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Порядок визначення базового місяця для індексації грошових доходів встановлений пунктом 5 Порядку № 1078.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова № 1013) пункт 5 Порядку № 1078 викладено в новій редакції, якою істотно змінено порядок індексації грошових доходів населення.

Ця постанова набрала чинності 15.12.2015 і відповідно до пункту 6 Постанови № 1013 застосовується з 01.12.2015.

Відповідно до Постанови № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 викладено в такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.»

Таким чином, починаючи з 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Відтак місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а.

Таким чином, дата призначення військовослужбовця на посаду чи дата формування військової частини не впливають на встановлення базового місяця індексації. Тому суд відхилив аргументи відповідача про те, що встановлення базового місяця січень 2008 року є неможливим з тієї причини, що позивачка призначена у військову частину НОМЕР_1 лише 16.09.2014, а сама військова частина НОМЕР_1 сформована 15.09.2014.

Пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто Постановою № 1013 були підвищені оклади у більшості галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1-3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.

Отже, з прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника залежно від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Ураховуючи пункт 5 Порядку № 1078, місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим.

Порядок виплати грошового забезпечення у спірний період з 01.12.2015 по 01.03.2018 регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294).

Набрала чинності ця постанова 01.01.2008.

Пунктом 3 Постанови № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів.

Втратила чинність Постанова № 1294 відповідно до пунктів 9, 10 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 01.03.2018.

Тобто з 01.01.2008 по 01.03.2018 Постанова № 1294 була чинною, зміни до схеми посадових окладів військовослужбовців за весь цей період не вносились.

Пунктом 1 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, на підставі якої суттєво підвищено посадові оклади військовослужбовців.

Отож, підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося.

Відтак суд встановив, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а.

Тому позовні вимоги позивачки в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивачки індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із базового місяця січня 2008 року підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Згідно з пунктом 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17) цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Абзацом першим пункту 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку).

Згідно з пунктом 5 вказаного вище Порядку грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, нарахування та виплата позивачці індексації має бути здійснена із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачці за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4463,15 грн суд зазначає таке.

Відповідно до абзаців чотири і п`ять пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції чинній на день виникнення спірних правовідносин) якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характер.

Отже, фіксована сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення заробітної плати перевищить фіксовану суму індексації.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі № 816/1728/16.

Вище суд встановив, що підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців відбулось 01.03.2018 на підставі постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Тому позовні вимоги позивачки про нарахування і виплату їй щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 підлягають задоволенню.

Поряд з цим, позивачка просить виплатити цю фіксовану індексацію грошового забезпечення з вказаний період у конкретній сумі, а саме: 19 292,33 гривні. Розрахунок цієї суми доданий до позовної заяви (а.с. 18).

З цього розрахунку слідує, що розмір 19 292,33 грн є сумою розмірів індексації позивачки за період з 01.03.2018 по 10.07.2018. При цьому, розмір фіксованої суми індексації за березень 2018 року дорівнює розміру індексації грошового доходу з базовим місяцем індексації січень 2008 року (попередній базовий місяць до підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, що відбулось у березні 2018 року).

Проте, фіксована суми індексації не може бути рівною розміру індексації, розрахунок якої проведений за попереднім базовим місяцем. Враховуючи абзаци чотири і п`ять пункту 5 Порядку № 1078, фіксована сума індексації є різницею між розміром індексації, розрахунок якої проведений за попереднім базовим місяцем, та розміром підвищення посадового окладу позивачки, що мало місце у березні 2018 року. При цьому повинні бути враховані також всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, розрахунок розміру щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 позивачем проведено з порушенням вимог пункту 5 Порядку № 1078.

Поряд з цим, суд не має можливість провести такий розрахунок, оскільки в матеріалах справи відсутні вихідні дані цього (розміри підвищення посадового окладу позивачки, а також інших постійних складових грошового утримання).

З цих же підстав, суд не може встановити правильність проведеного позивачкою розрахунку індексації її грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018. При цьому, суд встановив, що у розрахунку позивачки (а.с. 18) зазначено, що відповідач виплатив їй індексацію за вказаний період у розмірі 4503,21 гривні. При цьому, до позовної заяви додала документ (додаток № 9), згідно з яким ця виплата становила інший розмір, а саме: 4362,82 гривні. Причина розбіжності позивачкою не пояснена.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки позивачка не подала до суду розрахунку індексації її грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.07.2018, проведеного з дотриманням вимог Порядку № 1078, та докази, що підтверджують правильність їх проведення, суд прийшов до висновку про відмову в задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача індексації грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015 по 10.07.2018 в конкретних розмірах, а саме: в сумі 81424,63 грн за період з 01.12.2015 по 28.02.208 та в сумі 19292,33 грн за період з 01.03.2018 по 10.07.2018.

У відзиві на позов відповідач наголосив на тому, що позивачка вже подавала раніше адміністративний позов з аналогічними вимогами, справа № 400/36620/20 вже розглянута судом і не може бути розглянута повторно.

Суд встановив, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного перебувала справа № 400/3660/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Предметом у справі № 400/3660/20 була бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.07.2018 включно, а також зобов`язання відповідача провести відповідні нарахування та виплати. Підставою зазначеного позову була неправомірна відмова відповідача здійснити виплату позивачці індексації грошового забезпечення за вказаний період.

Поряд з цим, предметом у справі № 400/30/22 є дії відповідача щодо проведення і виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 10.07.2018 не в повному розмірі, а також зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити індексацію в належному розмірі. Підставою цього ж позову є неправильне визначення відповідачем базового місяця для вже нарахованої і виплаченої індексації грошового забезпечення.

Відтак справи № 400/3660/20 і № 400/30/22 мають різний предмет і підстави.

Тому твердження відповідача про те, що позивачка вже подавала раніше адміністративний позов з аналогічними вимогами, не відповідає дійсності.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що позивачка подала цей позов з пропуском процесуальних строків, передбачених КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Конституційний Суд України у рішенні від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Таким чином, військовослужбовці мають право звернутися до суду про стягнення сум індексації грошового утримання без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані військовою частиною.

Тому суд відхилив доводи відповідача про те, що позивачкою пропущено строки звернення до адміністративного суду.

З огляду на вище, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

В позовній заяві позивачка заявила клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю є правом суду, а не обов`язком. Розглянувши матеріали справи, суд не встановив підстав для встановлення судового контролю. При цьому суд врахував, що відповідно до статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан. Статтею 1 Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Як наслідок, всі наявні ресурси відповідача в цей період повинні спрямовуватися на першочергові воєнні потреби.

Судові витрати у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) щодо:

незастосування січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;

невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) із застосуванням щомісячної фіксованої індексації за період з 01.03.2018 по 10.07.2018.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ):

індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб з урахуванням раніше виплачених сум індексації;

щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 10.07.2018 включно із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб з урахуванням раніше виплачених сум індексації.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 25 травня 2022 року