Справа № 380/7113/22
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/7113/22
У Х В А Л А

з питань закриття провадження у справі

25 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. при розгляді за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Городоцької міської ради Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та скасування державної реєстрації права власності, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Встановив:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Городоцької міської ради Львівської області від 17.11.2014 №2257;

- скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :29:004:0140, що відображена на Публічній кадастровій карті України як цілісна земельна ділянка площею 0,1289 га по АДРЕСА_1 , яка належить гр. ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2010 року є користувачем земельної ділянки площею 0,0157 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дане користування земельною ділянкою підтверджується довідкою Городоцької міської ради Львівської області від 03.02.2022 №78-245/0/2-22.

На даній земельній ділянці наявний житловий будинок, який на праві приватної власності належить позивачу. Даний будинок викуплено повністю у 2010 році. Право власності підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2021 №288849916, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060.

31.12.2021 позивач уклав із Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір про виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та під час виконання робіт із здійснення топографічного знімання, виявив, що частина житлового будинку що належить позивачу на праві приватної власності знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :29:004:0140, що відображена на Публічній кадастровій карті України як цілісна земельна ділянка площею 0,1289 га по АДРЕСА_1 .

Площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером :29:004:0140 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача, орієнтовно становить 38,8 кв.м.

Городоцька міська рада Львівської області рішенням від 17.11.2014 №2257 затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення Держгеокадастр у Львівській області присвоїв вказаній земельній ділянці кадастровий номер :29:004:0140 та зареєстрував право приватної власності за гр. ОСОБА_2 на вказану ділянку.

Технічна документація із землеустрою, що затверджена рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 17.11.2014 № 2257, виготовлена Городоцьким РВВ ЛРФ ЦДЗК на підставі Державного акту від 12.02.1997 серія ЛВ №5876, виданого на підставі рішення Городоцької міської ради народних депутатів від 21.04.1994 №94.

Однак оскаржуваним рішенням Городоцька міська рада Львівської області протиправно затвердила гр. ОСОБА_2 уточнену площу земельної ділянки, чим неправомірно збільшила площу земельної ділянки, передбачену Державним актом від 12.02.1997 серія ЛВ №5876, за рахунок незаконного включення в її склад частини земельної ділянки, яка з 2010 року перебуває під житловим будинком позивача.

Таким чином, позивач зазначає, що відповідачами порушено норми Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» при проведенні державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :29:004:0140, яка здійснена на підставі рішення Городоцької міської ради Львівської області від 17.11.2014 № 2257.

Ухвалою суду від 05.05.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Заява обґрунтована тим, що спір, що розглядається не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки оскаржуються рішення та реєстраційні дії, стосовно яких існує спір про право цивільне, у межах якого повинні бути розв`язані питання, пов`язані з реєстрацією права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :29:004:0140, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подано, про розгляд справи повідомлений належним чином.

ОСОБА_2 у встановлений судом строк письмові пояснення щодо заявленого позову не подав.

Суд дослідив матеріали справи, дійшов висновку про необхідність закриття провадження у даній справі з огляду на наступне.

В силу дії статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 1 статті 5 КАС України гарантовано, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Таким чином, однією із відмінних ознак адміністративних справ є наявність публічно-правового спору між конкретним позивачем та конкретним відповідачем з метою судового захисту прав, свобод чи інтересів такого позивача від порушень з боку такого відповідача як суб`єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій.

Суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю суб`єктів владних повноважень у сфері дотримання прав та свобод громадян та юридичних осіб за допомогою процесуального закону. Однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична чи юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем - суб`єкт владних повноважень.

Водночас юрисдикція адміністративних судів поширюється не на всі публічно-правові спори, а лише на ті спори, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і для яких законом не встановлений інший порядок судового вирішення.

При визначенні юрисдикції справи необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням Городоцької міської ради Львівської області від 17.11.2014 № 2257 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення Держгеокадастр у Львівській області присвоїв вказаній земельній ділянці кадастровий номер :29:004:0140 та зареєстрував право приватної власності за гр. ОСОБА_2 на вказану ділянку.

Листом № 78-418/0/2-22 від 17.02.2022 Городоцька міська рада Львівської області повідомила, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка затверджена рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 2257 від 17.11.2014, виготовлена «Городоцьким РВВ ЛРФ ЦДЗК, ОСОБА_4 » якою сформована земельна ділянка кадастровий номер :29:004:0140 розроблена на підставі Державного акта від 12.02.1997 серія ЛВ №5876, виготовленого на підставі рішення Городоцької міської Ради народних депутатів від 21.04.1994 №94.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 , з 2010 року є користувачем земельної ділянки площею 0,0157 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Дане користування земельною ділянкою підтверджується довідкою Городоцької міської ради Львівської області від 03.02.2022 №78-245/0/2-22.

На даній земельній ділянці наявний житловий будинок, який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , який було викуплено у ОСОБА_2 у 2010 році. Право власності на вказаний житловий будинок підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07.12.2021 №288849916.

31.12.2021 позивач уклав із Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 договір про виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , та під час виконання робіт із здійснення топографічного знімання, виявив, що частина житлового будинку що належить позивачу на праві приватної власності знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :29:004:0140, що відображена на Публічній кадастровій карті України як цілісна земельна ділянка площею 0,1289 га по АДРЕСА_1 . Площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером :29:004:0140 на земельну ділянку, що перебуває у користуванні позивача, орієнтовно становить 38,8 кв.м.

Рішенням № 2257 від 17.11.2014 Городоцька міська рада Львівської області протиправно затвердила гр. ОСОБА_2 уточнену площу земельної ділянки, зокрема збільшила площу земельної ділянки, передбачену Державним актом від 12.02.1997 серія ЛВ №5876, за рахунок незаконного включення в її склад частини земельної ділянки, яка з 2010 року перебуває під житловим будинком ОСОБА_1 .

Згідно із графічною частиною Державного акту від 12.02.1997 серія ЛВ №5876, межі ділянки, наданої рішенням Городоцької міської ради народних депутатів від 21.04.1994 №94 у власність громадянину ОСОБА_5 , межують з земельною ділянкою площею 0,0201 га на якій наявний житловим будинок, який на сьогодні перебуває у власності ОСОБА_1 , а дана ділянка перебуває в користуванні позивача з 2010 року для обслуговування вказаного будинку.

Також згідно з Проектом розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , земельна ділянка площею 0,0201 га, на якій знаходиться житловий будинок ОСОБА_1 , не входить у межі земельної ділянки, наданої гр. ОСОБА_5 , і розміри даної ділянки аналогічні тим, що вказані у Державному акті від 12.02.1997 серія ЛВ №5876.

Також на графічній частині Будівельного паспорта земельної ділянки АДРЕСА_1 , виконаного ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро, земельна ділянка має три заломи під майже прямим кутом, якими межує із земельною ділянкою площею 0,0201 га, на якій розміщений житловий будинок ОСОБА_1 .

Натомість вже згідно із графічною частиною Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-014 від 23.09.2014 земельна ділянка з кадастровим номером :29:004:0140 має іншу конфігурацію. Зокрема відсутні три під майже прямим кутом заломи, що відображені в Державному акті від 12.02.1997 серія ЛВ №5876.

Також згідно із графічною частиною вказаної Технічної документації із землеустрою, яка затверджена рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 2257 від 17.11.2014, частина земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок ОСОБА_1 , вже відображена як частина земельної ділянки гр. ОСОБА_2 під кадастровим номером :29:004:0140.

Позивач вважаючи себе власником земельної ділянки оспорює наявність/відсутність в третьої особи права користування земельною ділянкою площею 0,1289 га з кадастровим номером :29:004:0140 за адресою: АДРЕСА_1 та статусу цієї земельної ділянки.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що розглядуваний спір хоча й зумовлений владними функціями відповідачів як суб`єктів владних повноважень, однак має за мету захист цивільного права позивача, що виключає можливість його розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто захист цивільного приватного права є домінуючим у вказаному спорі, а правовідносини після вирішення питання про передачу земельної ділянки у власність перейшли з публічно-правової до приватноправової площини.

Таким чином, спір між сторонами у справі не є публічно-правовим.

Такі висновки суду узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеною, зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі № К/9901/5888/18 (363/2449/14-а) (провадження № 11-98апп), від 08.05.2018 у справі № 341/551/16-ц (провадження № 14-109цс18), від 06.11.2019 у справі № 620/3487/18 (провадження № 11-418апп19) та від 06.02.2018 у справі № К/9901/2561/18 (804/7342/14). У зазначених судових рішеннях Верховний Суд дійшов висновку, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання права.

Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За приписами ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Виходячи із зазначених норм права, можна зробити висновок, що набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула права власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Отже, звертаючись із цим позовом, позивач має намір усунути допущені на його думку органами виконавчої влади порушення свого переважного права на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, що перебуває у його власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю , суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, предметом позову у цій справі є не оскарження процедури прийняття рішень суб`єктом владних повноважень щодо затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та внесення відомостей до Державного земельного кадастру, а забезпечення можливості набуття речового права на земельну ділянку під об`єктами нерухомості, які належать позивачу на праві власності, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року (справа №661/3925/16-а) та від 12.12.2018 року (справа №809/48/18).

Цивільно-правовий характер спірних відносин виключає компетенцію адміністративного суду щодо можливості його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема і щодо оформлення права на земельну ділянку під набутим у власність будинком або спорудою, то визнання незаконними таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на такі справи. Водночас така справа має розглядатися місцевим загальним судом в порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім цього, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Zand v. Austria» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

З урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи з приводу порушеного права позивача на земельну ділянку, з урахуванням висновків Верховного Суду в аналогічних категоріях справ, суд дійшов висновку, що спір у цій справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, оскільки розгляд такого належить до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки суд дійшов висновку, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, провадження у справі підлягає закриттю згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. Водночас, згідно вимог ч.1 ст.239 КАС України, суд роз`яснює позивачеві про віднесення даної справи до юрисдикції загального суду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 239 КАС України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки на час постановлення ухвали про закриття провадження у справі відсутнє клопотання особи, яка його сплатила, питання про повернення судового збору буде вирішуватися після надходження відповідного клопотання.

Керуючись ст. 189, 238, 239, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

постановив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення Городоцької міської ради Львівської області (81500, Львівська область, м. Городок, м-н. Гайдамаків, буд. 6, ), Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, м. Львів, пр-т. В.Чорновола, буд. 4, ) та скасування державної реєстрації права власності, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - закрити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 25.05.2022.

Суддя Коморний О.І.