Справа № 340/4643/20
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2022 року м. Дніпросправа № 340/4643/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Брегей Р.В.) в адміністративній справі №340/4643/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним рішення та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2020р. позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України з позовом про визнання протиправною відмови у виплаті одноразової грошової допомоги у разі набуття стану інвалідності та стягнення одноразової грошової допомоги у розмірі 301050,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2010 році звільнився зі служби в органах внутрішніх справ за віком. У 2011 році встановлено захворювання, яке пов`язане з проходженням служби, що призвело до часткової втрати працездатності без стану інвалідності. У 2019 році набув стану інвалідності (3 група), що зумовлює відповідача виплатити допомогу. Проте Міністерство безпідставно відмовило у виплаті.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позов задоволено.

На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення та прийняти нове яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно надано оцінку обставинам справи та невірно застосовано норми законодавства. Так законодавством встановлено обмеження дворічним строком, протягом якого відбувається зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності запроваджені з 01.01.2014. Позивачу первинно 23.01.2011р. установлено 15% втрати професійної працездатності, а 3 групу інвалідності встановлено з 07.08.2019. Оскільки з дня первинного встановлення позивачу ступеня втрати працездатності до дня встановлення 3 групи інвалідності минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні, оскільки рішення суду прийнято обґрунтовано. У відзиві зазначив, що позивач раніше не отримував одноразової грошової допомоги, а після встановлення 3групи інвалідності вперше звернувся із заявою про призначення такої, а отже має право на отримання такої. Додатково подав пояснення, в якому просить врахування правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 03.04.2022р. справа №240/12378/19.

Сторони повідомлені про день розгляду справи.

В силу пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 грудня 2010 року позивача звільнено зі служби в органах міліції за віком (а.с.1-10).

16 лютого 2011 року видано свідоцтво про хворобу №121, в якому зазначено, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (вперше діагностовано у 2008 році). (а.с.18)

21 березня 2011 року експертами встановлено втрату працездатності на 15% без стану інвалідності (а.с.17 (на звороті)). Причина - захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач не звертався до НАСК Оранта про виплату страхової суми (а.с.19). Також не виплачувалась і допомога.

07 серпня 2019 року встановлено стан інвалідності (3 група) (а.с.16). Причина - захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Втрата працездатності склала 40%.

Позивач звернувся до Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - Управління) зі заявою про виплату допомоги на підставі постанови Уряду України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Постанова), якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок).

Управління склало висновок про виплату допомоги у сумі 301050 грн. і разом з матеріалами заяви надіслало до Міністерства (а.с.15).

27 вересня і 31 жовтня 2019 року Міністерство повернуло матеріали заяви, зазначивши, що не відповідають вимогам пункту 4 Порядку (а.с.22-24).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року у справі №340/3153/19, яке набрало законної сили 18 травня того ж року, зобов`язано Міністерство розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про виплату допомоги з урахуванням правової оцінки суду (а.с.22-25).

17 липня 2020 року Міністерство відмовило у затвердженні висновку Управління (а.с.15).

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на виплату допомоги вперше на підставі норм Порядку №850 та Закону №565.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного висновку.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності особі, як колишньому працівнику ОВС відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку №850.

Частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі- Закон № 565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

При цьому, 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема ч. 6 ст. 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 4 Порядку № 850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції зберіглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності.

Як встановлено із матеріалів справи, повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності відбувся 07.08.2019, а первинно ступінь втрати працездатності позивачу встановлено 23.01.2011, оскільки між цими подіями минуло понад два роки, то колегія суддів дійшла висновку про те, що відмова відповідача ґрунтується на нормах законодавства.

Щодо доводів позивача, що він вперше звернувся для отримання такої допомоги, колегія суддів зазначає наступне.

Позивач не скористався правом отримання певних виплат відповідно до «Умов державного обов`язкового особистого страхування військовослужбовців і військовозобов`язаних, призваних на збори, і порядок виплат їм та членам їх сімей страхових сум» затверджених N 488, 19.08.1992 постановою Кабінету Міністрів України, на час первинного встановлення ступеню втрати працездатності - 23.01.2011.

Положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника ОВС на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Лише положення Порядку №850 передбачають таку можливість, проте положення пункту 4 встановлюють обмеження дворічним строком не лише для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності, а також і для зміни причини інвалідності, з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше.

Враховуючи наведене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року в адміністративній справі №340/4643/20 - скасувати та прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак