Справа № 540/6876/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/6876/21
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області від 13.10.2021 року №35 в частині відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року на посаді тренера-викладача Великолепетиської дитячої юнацької спортивної школи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області зарахувати період роботи позивача з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року на посаді тренера-викладача Великолепетиської дитячої юнацької спортивної школи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2021 року, вважаючи, що його страховий стаж є достатнім для виходу на пенсію, звернувся до відповідача з заявою для призначення пенсії за вислугою років, як працівнику освіти. Листом від 21.10.2021 було повідомлено, що рішенням відповідача від 13.10.2021 позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 01.09.1990 по 20.01.1992 на посаді тренера-викладача Великолепетиської дитячої юнацької спортивної школи. Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його законні права та інтереси, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Представник відповідач зазначив, що переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років №909 (у редакції, чинній після внесення змін постановою КМУ від 26.09.2002 №1436 установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років у позашкільних навчальних закладах. Відповідно до вказаного Переліку посада «тренер-викладач» відсутня. Відповідно до наданих позивачем документів та відомостей реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, його загальний страховий стаж складає 34 роки 07 місяців 25 днів, вислуга років станом на 11.10.2017 25 років 08 місяців 21 день, що не дає права позивачу на призначення пенсії за вислугу років. Таким чином рішення від 13.10.2021 про відмову в призначенні пенсії за вислугою років є таким, що відповідає нормам діючого законодавства.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області від 13.10.2021 №35 в частині відмови у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року на посаді тренера-викладача Великолепетиської дитячої юнацької спортивної школи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року на посаді тренера-викладача Великолепетиської дитячої юнацької спортивної школи до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугою років.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Великолепетиським РВ УМВС України в Херсонській області 09.12.1999.

Відповідно до трудової книжки позивача встановлено, що він працював зокрема: з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року тренером-викладачем Великолепетиської ДЮСШ Великолепетиського районного відділу народної освіти Міністерства освіти .

08.10.2021 року позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Розглянувши документи щодо призначення пенсії ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Херсонській області листом від 21.10.2021 року за №2100-0304-8/51031 повідомило позивача, що, період роботи з 01.09.1990 року -20.01.1992 року не враховано до вислуги років, оскільки посада «тренер-викладач» відсутня в Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. З огляду на зазначене 13.10.2021 року прийнято рішення №35 про відмову в призначенні позивачу пенсії.

Позивач не погоджується з рішенням про відмову у зарахуванні періоду роботи тренером-викладачем до спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, тому звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до п. 2-1 Прикінцевих і перехідних положень № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» ст. 55 Закону № 1788-XII з врахуванням змін, внесених Законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII) та «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (далі - Закон № 911-VIII), було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема в період з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців, в період з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 року № 2-р/2019 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ст. 55 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами № 213-VIII та № 911-VIII.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення положення п. «е» ч. 1 ст. 55 Закону № 1788-XII діють в первісній редакції, чинній до внесення описаних вище змін, а саме цією нормою встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі Перелік № 909), в якому посада тренера-викладача не була передбачена.

Разом з тим, листом від 16.02.1994 року № 01-3/96-02 Міністерство соціального захисту населення України повідомило, що назви посад працівників установ освіти у даному переліку не відповідають їх назвам, передбачених діючими нормативними документами по штатах та оплаті праці, що викликає труднощі при визначенні права на пенсію за вислугу років працівникам установ освіти. Зокрема, діючим законодавством у дитячо-юнацьких спортивних школах передбачаються посади тренерів-викладачів, а не тренерів, викладачів.

Щодо наведеного, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до Конституції України державну політику у сфері позашкільної освіти, її правові, соціально-економічні, а також організаційні, освітні та виховні засади визначає Закон України «Про позашкільну освіту».

Згідно з статтею 1 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Заклад позашкільної освіти складова системи позашкільної освіти, яка надає знання, формуючи вміння та навички за інтересами, забезпечує потреби особистості у творчій самореалізації та інтелектуальний, духовний і фізичний розвиток, підготовку до активної професійної та громадської діяльності, створює умови для соціального захисту та організації змістовного дозвілля відповідно до здібностей, обдарувань та стану здоров`я вихованців, учнів і слухачів.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про позашкільну освіту» позашкільна освіта є складовою системи безперервної освіти, визначеної Конституцією України, Законом України «Про освіту», цим Законом, і спрямована на розвиток здібностей та обдарувань вихованців, учнів і слухачів, задоволення їх інтересів, духовних запитів і потреб у професійному визначенні.

Згідно зі статтею 5 цього ж Закону структуру позашкільної освіти становлять: заклади позашкільної освіти; інші заклади освіти як центри позашкільної освіти, до числа яких належать: заклади загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типів і форм власності, в тому числі школи соціальної реабілітації, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, заклади професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; гуртки, секції, клуби, культурно-освітні, спортивно-оздоровчі, науково-пошукові об`єднання на базі закладів загальної середньої освіти, міжшкільних навчально-виробничих комбінатів, закладів професійної (професійно-технічної) та фахової передвищої; клуби та об`єднання за місцем проживання незалежно від підпорядкування, типів і форм власності; культурно-освітні, фізкультурно-оздоровчі, спортивні та інші заклади освіти, установи; фонди, асоціації, діяльність яких пов`язана із функціонуванням позашкільної освіти.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад» за № 433 від 06.05.2001 року дитячо-юнацькі спортивні школи: комплексні дитячо-юнацькі спортивні школи, дитячо-юнацькі спортивні школи з видів спорту, дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю, спеціалізовані дитячо-юнацькі школи олімпійського резерву, спеціалізовані дитячо-юнацькі спортивні школи для осіб з інвалідністю паралімпійського та дефлімпійського резерву.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» за № 963 від 14.06.2000 року викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про дитячо-юнацьку спортивну школу» за № 993 від 05.11.2008 спортивні школи можуть бути державної, комунальної або приватної форми власності. Засновником спортивних шкіл можуть бути: центральні та місцеві органи виконавчої влади і органи місцевого самоврядування; фізкультурно-спортивні товариства, інші громадські організації фізкультурно-спортивної спрямованості; підприємства, установи, організації та їх об`єднання, крім державних та комунальних; громадяни України. Цією постановою прямо передбачені такі посади працівників освіти вказаного виду позашкільного навчального закладу, як зокрема, тренер-викладач.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реалізацію окремих положень частини першої статті 57 Закону України «Про освіту», частини першої статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту», частини другої статті 18 і частини першої статті 22 Закону України «Про позашкільну освіту» за № 78 від 31.01.2001 року передбачено, що діяльність на посаді тренера-викладача у спортивних школах всіх типів зараховується до стажу педагогічної роботи. Тобто, згідно з вищевказаними нормативними актами тренер-викладач дитячо-юнацької спортивної школи є педагогічним працівником позашкільного начального закладу і має право на пенсію за вислугу років впри наявності педагогічного стажу роботи.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посада тренера-викладача по лижних гонках, тренера-викладача по легкій атлетиці, на яких позивача працював з 01.09.1990 року по 20.01.1992 року відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі за № 149/2408/17, провадження К/9901/5427/17.

Відтак, суд дійшов висновку, що термін роботи позивача на посаді тренера-викладача в Великолепетиській ДЮСШ входить до спеціального (педагогічного) стажу роботи, що відповідно до положень ст. 55 Закону № 1788-ХІІ дає право на пенсію за вислугою років.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 січня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.