Справа № 340/7047/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Дніпросправа № 340/7047/21
(суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі №340/7047/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, згідно з яким просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Світловодського відділу обслуговування громадян щодо незарахування до страхового стажу роботу в фермерському господарстві з 01.04.1996 по 01.11.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області Світловодського відділу обслуговування громадян зарахувати позивачу до страхового стажу роботу в ФГ « Петров» з 01.04.1996 по 01.11.2000.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач в порушення вимог законодавства відмовив позивачу у зарахуванні в страховий стаж періоди його роботи в ФГ «Петров», посилаючи при цьому на відсутність даних щодо нарахування та сплати страхових внесків за період з квітня 1996 року по листопад 2000 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що несплата ФГ «Петров» за позивача страхових внесків не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періоду його роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що рішення №76 від 02.08.2021 року про відмову у призначенні позивачу пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області, а не відповідачем. Також, відповідач зазначає про те, що при перевірці періодів роботи позивача виявлено, що з січня 1999 року по червень 1999 року ОСОБА_2 заробітна плата не нараховувалася.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, позивач, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на звернення позивача від 15.03.2021 року Департамент з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України листом від 15.04.2021 року № 11901-8711/П-05/8-2800/21 повідомив позивача про те, що за даними Головного управління фермерське господарство «Петров» зареєстроване в органах Пенсійного фонду України з 20.12.1995 року. Дані щодо нарахування та сплати страхових внесків за період з квітня 1996 року по листопад 2000 року відсутні. Враховуючи зазначене, підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з квітня 1996 року по листопад 2000 року на посаді агронома селянсько-фермерського господарства «Петров» немає (а.с.16-17).

27.07.2021 року позивач звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом №1100-0303-8/34846 від 18.08.2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивача про те, що заява ОСОБА_1 від 27.07.2021 року розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області та рішенням від 02.08.2021 року №76 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Копія зазначеного рішення додано до листа (а.с.18-20).

Правомірність дій відповідача щодо не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи у ФГ «Петров» за період з 01.04.1996 року по 01.11.2020 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 02.08.2021 року №76 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.19).

Підставою відмови позивачу у призначені пенсії у вищезазначеному рішенні зазначено недосягнення пенсійного віку та відсутність необхідного страхового стажу роботи.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 4.3 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженої постановою правління ПФУ 25.11.2005 року № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за результатом розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії керівником органу, що призначає пенсію приймається відповідне рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 4 КАС України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Тобто, відповідач у адміністративних справах є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача.

Натомість, у справі, що розглядається позовні вимоги заявлено до відповідача, який не є суб`єктом владних повноважень по відношенню до позивача, оскільки не приймав рішення щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Положення статті 48 КАС України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Також суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

При цьому, частина сьома зазначеної статті передбачає, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього випливає, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Проте суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався, та, вирішуючи спір, пред`явлений до відповідача, який не вирішував питання щодо поданої позивачем заяви про призначення пенсії, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Жодних доказів того, що суд запропонував позивачу здійснити заміну відповідача матеріали справи не містять.

В силу частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Враховуючи те, що суд першої інстанції, не здійснивши заміну неналежної сторони, яка, в силу обмежень встановлених статтею 48 КАС України, могла бути проведена виключно судом першої інстанції не встановив фактичні обставини, які мають значення для справи та, допустив порушення норм процесуального права, при цьому враховуючи положення частини сьомої статті 48 КАС України суд апеляційної інстанції позбавлений такої можливості, колегія суддів зробила висновок про необхідність відмови у задоволенні позову, як такого, що поданий до неналежного відповідача.

Вказані правові висновки, також, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.12.2019 року у справі №724/716/16-а, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм процесуального права, що призвело до не встановлення фактичних обставин, які мають значення для справи і є підставою для задоволення апеляційної скарги із скасуванням рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись: пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі №340/7047/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 25 травня 2022 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов