Справа № 520/22779/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
25 травня 2022 року № 520/22779/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), щодо не виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року;

- визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56), щодо не виплати ОСОБА_1 , індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 02 вересня 2016 року, ОСОБА_1 , з урахуванням абз. 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року;

- зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03 вересня 2016 року по 01 березня 2018 року, ОСОБА_1 , з урахуванням абз. 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами допущено протиправну бездіяльність щодо не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року та з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року; тобто у періоди роботи у вказаних установах. Також, позивачем вказано, що з огляду на приписи с діючого законодавства з грудня 2015 року він має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця січня 2008 року та з березня 2018 року - виходячи з базового місяця березень 2018 року. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.11.2021 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також представником відповідача вказано, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Отже, представником відповідача зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 по лютий 2018 року у Міністерства оборони України не було. При цьому, вказано на отримання телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 року №248/3/9/1/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України доведені роз`яснення до військових частин від 04.01.2016 року щодо не нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовцям до окремого роз`яснення. Крім того, представником відповідача вказано, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення.

Представник відповідача Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки у наданому до суду відзиві на позов проти заявленого позову заперечував та зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також представником відповідача вказано, що керуючись положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, відповідачем було проведено нарахування індексації позивачу за період з травня 2017 року по вересень 2020 року. Крім того, вказано, що вимогу позивача про визначення місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 06.04.2017 року по 28.02.2018 року січня 2008 року слід вважати безпідставною. В той же час вказано, що в межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 лютому 2018 року у Міноборони не було.

Ухвалою суду від 16.02.2022 року витребувано від Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки належним чином засвідчені копії доказів проведення нарахування індексації ОСОБА_1 за період з травня 2017 року по 01.03.2018 року.

На виконання ухвали суду від 16.02.2022 року представником відповідача надано пояснення, в яких вказано, що розпорядженням Директора департаменту фінансів МО України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 було призупинено нарахування індексації до окремого розпорядження. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було, а за період з травня 2017 року по 01.03.2018 року позивачу індексації грошового забезпечення не нараховувалась.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в Збройних Силах України.

Також, позивачем вказано, що у період з 16.12.2013 року по 02.09.2016 року позивач проходив службу на посаді старшого офіцера групи РАО служби РАО озброєння Командування Сухопутних військ, яке знаходиться на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 . В період з 02.09.2016 року по 31.08.2018 року на посаді заступника військового комісара з ТрО Лозівського об`єднаного міського військового комісаріату оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яке знаходиться на фінансовому забезпеченні в Харківському обласному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 10.12.2020 року №455 позивача було звільнено у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 18.12.2020 року №248 позивача було виключено зі списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Лозівського ОМТЦК та СП Харківської області.

У позовній заяві позивачем вказано, що за час проходження служби з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року йому не було проведено нарахування та виплату індексації його грошового забезпечення.

З приводу вказаного питання 25 червня 2021 року позивач звернувся до відповідачів із заявою, якою просив здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 01.03.2018 року.

Листом Військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2021 року №190/205 позивачу направлено довідку про нараховані та невиплачені індексації за період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_3 .

Також, листом Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.07.2021 року №790/ВФЗ позивача повідомлено про те, що згідно розпорядження Директора департаменту фінансів МО України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2 індексація грошового забезпечення з січня 2016 року не нараховувалась. Також вказано, що на даний час відсутні підстави для нарахування індексації за період з 21.09.2016 року по 01.03.2018 року. Крім того, зазначено, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 21.09.2016 року №176 позивач був зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_2 та на всі види грошового забезпечення з 21.09.2016 року.

Вважаючи зазначену бездіяльність відповідачів протиправною та такою, що порушує права, позивач звернувся до суду з даним позовом задля захисту своїх прав.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Приписами ч. 1 статті 2 Закон України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Водночас, суд зазначає, що спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до положень статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Положеннями ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно із положеннями ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Як передбачено положеннями ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно із приписами п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до приписів ч.2 ст. 8 Закону України Про індексацію грошових доходів населення за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Згідно із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 15.10.2013 р. № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Як передбачено приписами ч.2 ст.5 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

З врахуванням вищевикладеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Зазначена позиція суду узгоджується і висновками Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Зі змісту позовної заяви вбачаються доводи позивача стосовно не нарахування та не виплатити йому індексації грошового забезпечення Військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року та Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за період з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року.

Натомість, представниками відповідачів у поданих до суду відзивах на позов вказано, що виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовців не здійснювалась у зв`язку роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд зазначає, що отримані відповідачами роз`яснення не спростовують наявності у позивача як військовослужбовця відповідно до норм Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" права на здійснення індексації його грошового забезпечення, а відтак, такі доводи не можуть вважатися судом належними.

Крім того, суд зазначає, що відсутність державного асигнування щодо виплати індексації у спірний період також не може вважатися належним доводом, оскільки відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.02.2019 по справі №820/6514/17.

При цьому, суд зазначає, що представником відповідача під час розгляду справи в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України не надано жодних доказів стосовно обставин невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року Військовою частиною НОМЕР_1 та за період з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року Харківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

З врахуванням вищевикладеного та з огляду на обставини справи, суд приходить до висновку про наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року та Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року.

Враховуючи встановлення під час розгляду справи порушення прав позивача суд приходить до висновку про наявність підстав для відновлення порушених прав останнього та належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 02 вересня 2016 року та Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03 вересня 2016 року по 01 березня 2018 року.

При цьому, стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання відповідачів здійснити нарахування індексацію грошового забезпечення за певний період з урахуванням абз. 5 п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року є такими, що направлені на майбутнє та не підлягають задоволенню, оскільки доказів нарахування позивачу на даний час індексації до суду не надано.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Коцарська, буд. 56, м. Харків, 61052) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 02.09.2016 року.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.09.2016 року по 01.03.2018 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 02 вересня 2016 року ОСОБА_1 .

Зобов`язати Харківський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 03 вересня 2016 року по 01 березня 2018 року ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.