Справа № 500/426/19
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року

м. Київ

справа № 500/426/19

адміністративне провадження № К/9901/25953/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 (головуючий суддя - Мандзій О.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 (головуючий суддя - Гінда О.М., судді - Багрій В.М., Заверуха О.Б.)

ВСТАНОВИВ:

І. Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03.10.2018 №399/45 «Про проведення службового розслідування», із змінами до нього;

- визнати протиправним та скасувати акт про результати службового розслідування стосовного головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_1 від 06.12.2018;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 №1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження»;

- визнати протиправним та скасувати подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення від 15.01.2019;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 №11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 №36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - відділ) з 16.01.2019;

- стягнути з Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.01.2019 по день поновлення його на роботі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по даній справі;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що службове розслідування та дисциплінарне провадження призначені без належних правових підстав та проведені з порушенням відповідної процедури. Позивач вважав, що висновок за результатами службового розслідування про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку є необґрунтованим. Вказував на передчасність встановлення неправомірності його дій та перевищення службових повноважень у межах виконавчого провадження №40307829 за відсутності постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження та до завершення судових розглядів та набрання законної сили чи вступу в дію судових рішень у справах за скаргами на такі дії.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що лист Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області від 24.09.2018, в якому вказано про необхідність проведення службової перевірки, є достатньою і правомірною підставою для проведення службового розслідування. Суд визнав неправомірність дій позивача, встановлених за результатом проведеного службового розслідування, доведеною, а також вказав, що протиправність та незаконність дій позивача підтверджується ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018 та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 22.10.2018. Крім того, судом встановлено, що позивач знав про підстави та предмет перевірки та мав можливість приймати участь у службовому розслідуванні щодо нього, оскільки був ознайомлений з наказом про проведення службового розслідування.

5. Суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказів від 15.01.2019 №11/11 та №36/8, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді головного державного виконавця Відділу з 16.01.2019, стягнення з Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.01.2019 по день поновлення його на роботі, оскільки такі є похідними від позовних вимог, щодо правомірного винесення оскаржуваних наказів.

6. Апеляційний суд підтримав зазначені висновки та також вказав, що висновки комісії з проведення службового розслідування, викладені в акті від 06.12.2018, є обґрунтованими, а тому підтверджують недотримання головним державним виконавцем Єрохіним Олександром Вячеславовичем в ході виконання виконавчого провадження №40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, вимог ст. ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу», ст. ст. 18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження». Судом апеляційної інстанції також зазначено, що у відповідності до акту про відмову в наданні пояснення від 11.01.2019, ОСОБА_1 був обізнаний з початком перебігу дисциплінарного провадження стосовно нього та необхідністю з`явитись для надання пояснень, отже посилання позивача на порушення гарантій його прав, визначених ч. 6 ст. 74, ч. 1 ст. 76 Закону України «Про державну службу» є необґрунтованим, оскільки докази волевиявлення позивача у реалізації цього права відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

7. У вересні 2019 року позивачем подано касаційну скаргу на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.05.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019. У касаційний скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Також скаржник просить здійснити перерозподіл судових витрат.

8. Касаційна скарга обґрунтована тим, що всупереч вимогам чинного законодавства позивача звільнено з посади у період його тимчасової непрацездатності. Позивач вказує, що його було звільнено 16.01.2019, який вважається останнім днем роботи, та саме з 16.01.2019 він перебував на лікарняному. Зазначає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про недотримання позивачем положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» в частині невжиття заходів щодо з`ясування залишку боргу згідно з виконавчим документом, прийняті всупереч вимогам законодавства, оскільки такого обов`язку вказаним Законом не встановлено. Крім того, позивач зазначає, що судами попередніх інстанцій при кваліфікації дій ОСОБА_1 як дисциплінарного проступку не встановлено ознак, що становлять склад дисциплінарного правопорушення.

9. Позивач також вказує на те, що лист, отриманий від слідчого управління ГУ НП в Тернопільській області, в якому вказано про необхідність проведення службової перевірки, не є достатньою підставою для проведення службового розслідування, оскільки підставою для такого розслідування, відповідно до ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» та п. 1 Порядку №950 може слугувати виключно подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припис Національного агентства з питань запобігання корупції. Зазначає, що він не прибув у визначений час для ознайомлення з актом службового розслідування з поважних причин, а саме у зв`язку з перебуванням на лікарняному, про що було повідомлено ГТУЮ у Тернопільській області.

10. Крім того, позивач вважає, що матеріалами справи не підтверджено, що позивача було повідомлено про ініціювання та проведення відносно нього дисциплінарного провадження та його ознайомлення зі спірним наказом ГТУЮ у Тернопільській області №1/11 від 08.01.2019. На думку позивача, акт про відмову у наданні пояснень від 11.01.2019, складений до подання дисциплінарної комісії щодо накладення дисциплінарного стягнення, не підтверджує відмову позивача у наданні письмового пояснення суб`єкту призначення перед накладенням дисциплінарного стягнення у відповідності до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про державну службу».

11. У відзиві на касаційну скаргу відповідач вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій залишити без змін. Відповідач вказує, що позивач був ознайомлений з наказом, яким створено комісію з проведення службового розслідування на предмет дотримання позивачем вимог чинного законодавства під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №40307829, а тому ОСОБА_1 мав можливість приймати участь у службовому розслідуванні відносно нього. Також позивач був ознайомлений з актом, складеним за результатами службового розслідування. Відповідач у відзиві також зазначає про те, що ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018 та від 22.10.2018 визнано неправомірними дії державного виконавця Єрохіна О.П. у виконавчому провадженні №40307829 в частині неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн на рахунок філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк», а також в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018.

Рух адміністративної справи в суді касаційної інстанції

12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2019 для розгляду справи №500/426/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук А.В., судді - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 18.09.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою, встановлено строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

14. 27 березня 2020 року від позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.

15. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021 адміністративну справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, здійснено заміну відповідача - Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, на його правонаступника - Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

16. ОСОБА_1 працював на посаді головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з 16.03.2016. 17. Відповідно до інформаційної довідки з автоматизованої системи виконавчого провадження від 19.11.2018 виконавче провадження №40307829 перебувало на виконанні у державного виконавця ОСОБА_1, що підтверджується вчиненням виконавчих дій у автоматизованій системі виконавчого провадження.

18. На адресу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 24.09.2018 надійшов лист слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому зазначено, що за матеріалами, внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438 від 07.09.2018, здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та ГТУЮ у Тернопільській області доручено провести службову перевірку на предмет дотримання вимог чинного законодавства працівниками Відділу під час здійснення виконавчого провадження №40307829 від 18.10.2013 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/2011, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом.

19. З метою належного розгляду листа слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області начальником управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області 27.09.2018 подано начальнику ГТУЮ у Тернопільській області службову записку про затвердження складу комісії для проведення службового розслідування.

20. Наказом ГТУЮ у Тернопільській області від 03.10.2018 №399/45 «Про проведення службового розслідування» створено комісію з проведення службового розслідування на предмет дотримання вимог чинного законодавства головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні №40307829. Позивач 19.10.2018 ознайомлений з даним наказом, про що свідчить його особистий підпис.

21. Заступником начальника ГТУЮ з питань державної виконавчої служби-начальником управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 29.10.2018 подано начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області службову записку про продовження терміну проведення службового розслідування до 14.12.2018.

21.1. Зі змісту службової записки слідує, що листом від 03.10.2018 №3.1-18/4964, направленим начальнику Відділу та позивачу, зобов`язано забезпечити явку ОСОБА_1 05.10.2018 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, а також надати оригінал виконавчого провадження №40307829 та належним чином завірені копії цього ж виконавчого провадження. Вказані в доручені матеріали виконавчого провадження №40307829 комісії з проведення службового розслідування не надані, оскільки згідно наказу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 17.09.2018 №712/10 головний державний виконавець Відділу Єрохін О.В. з 01.10.2018 по 16.10.2018 перебував у додатковій відпустці. Листом від 18.10.2018 №3.1-18/5125, направленим начальнику Відділу та позивачу, зобов`язано забезпечити явку ОСОБА_1 19.10.2018 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, а також надати оригінал виконавчого провадження №40307829 та належним чином завірені копії цього ж виконавчого провадження. Копії матеріалів виконавчого провадження №40307829 надійшли до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.10.2018.

22. За результатами службового розслідування стосовно головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 06.12.2018 складено акт.

22.1. Відповідно до згаданого акту на примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження №40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, яким вирішено в рахунок погашення заборгованості: ОСОБА_2 за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006 у сумі 28974,54 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298 682,30 грн, ОСОБА_3 за договором відновлювальної кредитної лінії №5 від 10.04.2006 у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298 683,02 грн, ОСОБА_4 за договором відновлювальної кредитної лінії №6 від 10.04.2006 у сумі 28974,59 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298 682,82 грн, ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії №7 від 10.04.2006 у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298 683,03 грн, ОСОБА_6 за договором відновлювальної кредитної лінії №8 від 10.04.2006 у сумі 28974,61 Євро, що в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валюти НБУ станом на 23.01.2012 (100 Євро = 1030,8440 грн) становить 298 683,02 грн, звернути стягнення на належне ОСОБА_7 та передане нею згідно іпотечного договору від 30.04.2009 зареєстрованого в реєстрі за №620 нерухоме майно, а саме: житловий будинок з цокольним поверхом і терасою під літ.А, загальною площею 308,5 кв.м., житловою площею 106,6 кв.м. і складається з: господарської будівлі з підвалом під літ.Б; альтанки під літ.В; огорожі під 1-4; площадки під І; доріжки під II; криниці під К, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, кадастровий номер 020010956, що знаходиться в селі Байківці Тернопільського району Тернопільської області. Реалізувати передане в іпотеку майно на прилюдних торгах з початковою вартістю 2 560 000,00 грн.

23. Згідно з протоколом №310590 державного підприємства «СЕТАМ» про проведення електронних торгів від 25.01.2018 предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 308,5 кв.м., житловою площею 106,6 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,18 га, реалізовано за ціною 2 088 960,00 грн, з яких 1 984 512,00 грн підлягали перерахуванню на рахунок Відділу.

24. В межах виконавчого провадження №40307829 винесені постанова від 25.10.2013 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 149 341,42 грн та постанова від 02.02.2018 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження в розмірі 500,00 грн.

25. На адресу Відділу 01.02.2018 надійшла заява боржника ОСОБА_7 про перерахунок залишку коштів від реалізації заставного майна на належний їй картковий рахунок.

26. В ході проведення службового розслідування встановлено, що державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 сформовано розпорядження №40307829 від 01.02.2018, затверджене начальником Відділу, відповідно до якого грошові кошти, що надійшли від реалізації предмета іпотеки при примусовому виконанні виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012, розподілено наступним чином: 742 098,43 грн перерахувати на користь ОСОБА_7 ; 1 092 572,15 грн. на користь Тернопільського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк»; 149 341,42 грн виконавчий збір; 500,00 грн витрати виконавчого провадження.

27. У матеріалах виконавчого провадження містяться платіжне доручення №239 від 01.02.2018 про перерахунок коштів в сумі 1 092 572,15 грн на банківські реквізити Тернопільського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» та платіжне доручення №237 від 01.02.2018 про перерахування коштів в сумі 742 098,43 грн на банківські реквізити ОСОБА_7 .

28. Комісія з проведення службового розслідування встановила відсутність у матеріалах виконавчого провадження розрахунків щодо залишку суми боргу згідно виконавчого документу.

29. В межах виконавчого провадження №40307829 винесені постанова від 06.02.2018 про реалізацію предмета іпотеки та постанова від 09.02.2018 про зняття арешту з майна, а також постанова від 22.02.2018 про закінчення виконавчого провадження, копію якої із виконавчим документом направлено до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та сторонам виконавчого провадження.

30. При проведенні службового розслідування комісією з`ясовано, що у виконавчому провадженні №40307829 відсутні інші процесуальні документи, в тому числі судові рішення щодо оскарження рішень, дій (бездіяльності) державного виконавця в межах виконавчого провадження.

31. Зокрема, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.10.2016 у справі №2-5966/11, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2016, роз`яснено, що грошовою одиницею стягнення грошових коштів в частині заборгованості ОСОБА_2 за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 10.04.2006, ОСОБА_8 за договором відновлювальної кредитної лінії №5 від 10.04.2006, ОСОБА_4 за договором відновлювальної кредитної лінії №6 від 10.04.2006, ОСОБА_5 за договором відновлювальної кредитної лінії №7 від 10.04.2006, ОСОБА_6 за договором відновлювальної кредитної лінії №8 від 10.04.2006, є грошова одиниця Євро.

32. Також, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018, залишеною без змін постановою апеляційного суду Тернопільської області від 14.08.2018, визнано неправомірними дії державного виконавця Відділу Єрохіна О.П. у виконавчому провадженні №40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн на рахунок філії Тернопільське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк». В задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій начальника Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області щодо неперерахування коштів у сумі 742 098,43 грн на рахунок філії Тернопільське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» та про зобов`язання Відділу перерахувати кошти в сумі 742 098,43 грн на рахунок філії Тернопільське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» відмовлено.

33. Ухвалою Верховного Суду від 24.09.2018 зупинено дію ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.03.2018 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, щодо неперерахування коштів у сумі 742098,43 грн на рахунок філії Тернопільське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк», до закінчення касаційного провадження у справі.

34. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22.10.2018, залишеною без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 07.02.2019, визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1, в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22.02.2018 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Скасовано постанову головного державного виконавця Відділу про закінчення виконавчого провадження ВП №40307829 від 22.02.2018. Визнано неправомірними дії начальника Відділу, які полягають у відмові у задоволенні скарги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк» від 23.03.2018 в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу ОСОБА_1 стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5966/2011, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом; скасовано постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018 ВП №40307829 та зобов`язано державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження. Постанову про перевірку виконавчого провадження №40307829 від 16.04.2018 скасовано в частині відмови визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу ОСОБА_1 стосовно винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018, відкритого на підставі виконавчого листа №2-5966/2011; скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22.02.2018 ВП №40307829 та зобов`язання державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження.

35. Відповідно до наданих позивачем пояснень від 18.10.2018 ним було винесено розпорядження про перерахунок коштів стягувачу в сумі 1 092 572,15 грн після проведення перерахунку суми боргу на підставі наданих боржниками платіжних документів. Крім того, 22.02.2018 ним було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у відповідності до п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним та фактичним виконанням виконавчого документа.

35.1. Щодо виплати коштів в національній валюті, ОСОБА_1 , посилаючись на положення Закону України «Про виконавче провадження», зазначив про відсутність можливості здійснювати конвертацію (перерахунок) грошових коштів в іноземну валюту, оскільки у державного виконавця відсутня можливість самостійно вибирати модель поведінки, зокрема змінювати резолютивну частину виконавчого документа.

36. За результатами службового розслідування комісія дійшла висновку, що позивачем в ході виконання виконавчого провадження №40307829 з примусового виконання виконавчого листа №2-5966/11, виданого 23.04.2012 Тернопільським міськрайонним судом, не дотримано вимоги ст.19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу» та ст. ст. 18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження». Встановлено неправомірність дій головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 під час здійснення розподілу стягнутих з боржника коштів від реалізації арештованого майна та прийняття рішення про перерахунок стягувачу - Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1 092 572,15 грн, що виразилися в обчисленні боргу в національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача, що підтверджується розпорядженням позивача від 01.02.2018. Встановлено неправомірність дій та визнано дії такими, що вчиненні з перевищенням службових повноважень щодо зарахування платіжних документів про сплату ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 коштів на користь Тернопільського об`єднаного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» без ідентифікації таких платежів, незвернення виконавця із запитом щодо залишку заборгованості за вказаним виконавчим провадженням, відсутність розрахунку щодо залишку боргу за вказаним виконавчим провадженням та без з`ясування вказаних обставин прийняття рішення щодо перерахунку 742 098,43 грн на користь ОСОБА_7 . Також, рекомендовано відкрити дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 з метою встановлення наявності та ступеня вини у його діях.

37. Листом від 07.12.2018 №3-18/6021 зобов`язано начальника Відділу повідомити про необхідність ознайомлення 12.12.2018 ОСОБА_1 з актом про результати службового розслідування, про що проінформовано листом №3-18/6020 від 07.12.2018 особисто позивача. У відповідності до акту від 12.12.2018 головний державний виконавець Єрохін О.В. 12.12.2018 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив. До Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшов лист Відділу від 12.12.2018, в якому повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на листку тимчасової непрацездатності. Позивач ознайомлений з даним актом 22.12.2018, про що свідчить його особистий підпис.

38. 13 грудня 2018 року Головою комісії начальнику ГТУЮ у Тернопільській області подано службову записку про направлення акту про результати службового розслідування від 06.12.2018 та матеріали, які були використані в ході проведення службового розслідування. Також, начальнику ГТУЮ у Тернопільській області від заступника начальника управління з питань державної виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області 28.12.2018 подано подання про застосування дисциплінарного стягнення до головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 разом з поясненням від 28.12.2018 щодо внесення вказаного подання.

39. Наказом Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 08.01.2019 №1/11 «Про ініціювання дисциплінарного провадження» відкрито дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , головного державного виконавця Відділу.

40. Актом від 11.01.2019 засвідчено факт відмови позивача в наданні пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження на підставі вищевказаного наказу.

41. У відповідності до витягу з протоколу №1 від 11.01.2019 на засіданні дисциплінарної комісії ГТУЮ у Тернопільській області вирішено надати начальнику ГТУЮ у Тернопільській області подання голови дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області щодо застосування до головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 виду дисциплінарного стягнення, відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

42. На виконання листа від 14.01.2019 начальнику ГТУЮ у Тернопільській області від заступника начальника Відділу надійшло два пояснення від 15.01.2019 щодо фактів, описаних в поданні про застосування дисциплінарного стягнення до головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 . Згідно з поясненнями, всі дії, вчинені головним державним виконавцем Відділу ОСОБА_1 в межах ВП №40307829, є законними, разом з тим явку позивача забезпечити не вдалося, оскільки він згідно з журналом виходу державних виконавців на виконання відбув за місцем проведення виконавчих дій та на телефонні дзвінки не відповідає.

43. Головою дисциплінарної комісії Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 15.01.2019 складено висновок про наявність в діях головного державного виконавця Відділу ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку.

44. 15 січня 2019 року начальнику Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області подано подання щодо застосування вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

45. Наказами Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 №11/11 «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » застосовано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та від 15.01.2019 №36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено з роботи 16.01.2019 у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

46. Зазначені накази направлені ОСОБА_1 для ознайомлення рекомендованим листом та кур`єрською поштою, проте лист не був вручений та повернувся на адресу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

47. Позивач 07.02.2019 особисто ознайомився із змістом наказу Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 15.01.2019 №36/8 «Про звільнення ОСОБА_1 », про що свідчить його підпис на наказі.

ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

48. Конституція України

48.1. Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

49. Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016

49.1. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

49.2. Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; 3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми; 4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону.

49.3. За приписами статті 47 Закону грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

49.4. Згідно з ч. 5 ст. 51 Закону за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються відрахування, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої статті 45 цього Закону, після чого кошти перераховуються заставодержателю та стягується виконавчий збір. Якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом.

50. Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015

50.1. За приписами ч. 1 ст. 64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

50.2. Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

50.3. У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону дисциплінарними проступками, серед іншого, є перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення.

50.4. Приписами ч. 1 ст. 66 Закону встановлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

50.5. Відповідно до ч. 5 ст. 66 Закону звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону.

50.6. Відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

50.7. Статтею 71 Закону визначено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Службове розслідування стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А», проводиться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, а стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», - дисциплінарною комісією у державному органі.

За результатами службового розслідування складається висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності.

50.8. Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону відмова надати пояснення оформляється відповідним актом і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

50.9. Пунктом 4 частини 1 статті 87 Закону передбачено, що вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, є зокрема підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення.

51. Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №950 від 13.06.2000, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №691 від 13 вересня 2017

51.1. Абзацом 5 п. 1 Порядку передбачено, що відповідно до цього Порядку стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може бути проведено службове розслідування з метою виявлення причин та умов, що призвели до вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) за рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, а у разі його відсутності - особи, яка виконує його обов`язки.

51.2. Згідно з п. 2 Порядку рішення щодо проведення службового розслідування приймається керівником органу, в якому працює особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або особа, яка для цілей Закону прирівнюється до особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, стосовно якої планується проведення службового розслідування (далі - особа, стосовно якої проводиться службове розслідування).

51.3. Відповідно до п. 3 Порядку, рішенням щодо проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени комісії, предмет і дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Період проведення службового розслідування не включає час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.

51.4. Згідно п. 8 Порядку за результатами службового розслідування члени комісії складають акт, у якому зазначаються: факти, які стали підставою для проведення службового розслідування, посада, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, строк перебування на займаній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; заяви, клопотання, пояснення та зауваження особи, стосовно якої проведено службове розслідування; висновки службового розслідування, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення або підозру; обґрунтовані пропозиції щодо усунення виявлених порушень та притягнення у разі потреби винних осіб до відповідальності згідно із законодавством.

У разі прийняття рішення щодо притягнення особи, стосовно якої проведено службове розслідування, до відповідальності комісія пропонує вид дисциплінарного стягнення, передбаченого законодавством.

51.5. За приписами п. 9 Порядку, акт службового розслідування підписується членами комісії та подається на розгляд керівника органу в одному примірнику.

Перед поданням на розгляд керівника органу, з актом службового розслідування ознайомлюється особа, стосовно якої проведено службове розслідування.

Про дату і місце ознайомлення з актом службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повідомляється за день до ознайомлення із зазначеним актом.

Особа, стосовно якої проведено службове розслідування, повинна підписати акт службового розслідування, а у разі відмови особи підписати такий акт члени комісії складають відповідний акт, який додається до акта службового розслідування.

51.6. Відповідно до п. 10 Порядку, акт службового розслідування на вимогу особи, стосовно якої проведено службове розслідування, повинен розглядатися в її присутності.

За результатами розгляду акта службового розслідування керівник органу приймає у десятиденний строк з дати його надходження відповідне рішення, з яким ознайомлюється особа, стосовно якої проводилося службове розслідування.

За результатами службового розслідування особа, стосовно якої проведено службове розслідування, може бути притягнута до відповідальності згідно із законодавством.

51.7. Пунктом 11 Порядку встановлено, що рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено особою, стосовно якої проведено службове розслідування, згідно із законодавством.

IV. Позиція Верховного Суду

52. За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

53. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

54. З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» - у зв`язку з вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

55. Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що дисциплінарним проступком, за вчинення якого позивача було звільнено, є перевищення службових повноважень, що не містить складу кримінального або адміністративного правопорушення.

56. Так, відповідно до наказу №11/11 від 15.01.2019 підставою для застосування дисциплінарного стягнення до позивача стало недотримання вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 4, 8, 62 Закону України «Про державну службу», п. 15 розділу VIII Інструкції організації примусового виконання рішень №512/5 та ст. ст. 18, 31, 39, 47 Закону України «Про виконавче провадження». Так, вказаним наказом визнано неправомірними дії позивача:

- під час здійснення розподілу стягнутих з боржника коштів від реалізації арештованого майна та прийняття рішення про перерахунок стягувачу ПАТ «Державний ощадний банк України» коштів в розмірі 1 092 572,15 грн, обчисливши борг у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ станом на день зарахування коштів на рахунок стягувача;

- щодо зарахування платіжних документів про сплату ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 коштів на користь ТОУ АТ «Ощадбанк» без ідентифікації таких платежів, незвернення виконавця із запитом до ТОУ АТ «Ощадбанк» щодо залишку заборгованості за вказаним виконавчим провадженням, відсутність розрахунку щодо залишку боргу за вказаним виконавчим провадженням та без з`ясування вказаних обставин прийняття рішення щодо перерахування 742 098,43 грн на користь ОСОБА_7 . Такі дії комісією визнано діями, що вчинені з перевищенням службових повноважень.

57. З наведеного слідує, що відповідачем перевищенням службових повноважень визнано дії позивача щодо зарахування платіжних документів без ідентифікації таких платежів та без розрахунку залишку боргу за виконавчим провадженням.

58. Вважаючи нез`ясування державним виконавцем залишку боргу протиправним, відповідач в акті про результати службового розслідування вказує, що зазначені дії суперечать ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Разом з тим, акт не містить посилання на конкретну нормативно-правову норму, яка встановлює обов`язок для виконавця перевіряти залишок боргу за виконавчим документом.

59. Колегія суддів Верховного Суду зауважує, що частина 2 статті 18 названого Закону містить перелік обов`язків виконавця, який не є вичерпним. Тобто, в акті про результати службового розслідування, так само як і у спірному наказі про застосування дисциплінарного стягнення до позивача, відповідачем не конкретизовано, яке саме положення статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» порушено позивачем.

60. Так само, зазначаючи про протиправність дій позивача в частині непроведення ідентифікації платежів, відповідач не посилається на конкретну правову норму, яку було порушено позивачем.

61. Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів Верховного Суду зауважує, що вони містять посилання на перевищення позивачем службових повноважень, водночас відповідач, кваліфікуючи дії позивача як перевищення службових повноважень, не навів відповідні мотиви, чому відповідний проступок слід кваліфікувати як перевищення службових повноважень, а не як інше дисциплінарне правопорушення. Верховний Суд зауважує, що рішення про застосування заходу впливу має бути мотивованим, зокрема відповідно до закону про державну службу роботодавець має мотивувати, чому застосовується той чи інший захід впливу.

62. Згідно з приписами Закону України «Про державну службу» звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення, яке застосовується лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, перелік яких є вичерпним. Перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення входить до цього переліку, однак державний службовець, який вчинив дисциплінарний проступок, не може бути звільнений за перевищення службових повноважень, якщо цей проступок не можна кваліфікувати як перевищення службових повноважень.

63. Верховний Суд враховує, що Закон України «Про державну службу» не містить ознак перевищення службових повноважень, однак зазначене не дає підстави для посилання на п. 7 ч. 2 ст. 65 Закону як на підставу для звільнення без належного з`ясування характеру дисциплінарного правопорушення.

64. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №15 від 26.12.2003 «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти:

- вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства;

- вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов;

- вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально;

- вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

65. Суд зазначає, що «перевищення службових повноважень», «прийняття необґрунтованого рішення або рішення, що суперечить закону», «невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків» є різними видами дисциплінарних проступків з різними правовими наслідками. Кожне з вказаних діянь містить самостійний склад дисциплінарного правопорушення (є окремим дисциплінарним проступком) і за кожне з цих діянь передбачені різні види дисциплінарних стягнень. Тому правильне встановлення виду дисциплінарного проступку є важливою складовою конституційної гарантії захисту від незаконного звільнення.

66. У постановах від 30.06.2021 у справі №200/10988/19-а, від 10.11.2021 у справі №540/4057/20, від 22.12.2021 у справі №140/16342/20 Верховний Суд сформував правову позицію, відповідно до якої у розумінні пункту 7 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу» «перевищення службових повноважень» означає вчинення державним службовцем таких дій або прийняття рішень, які виходять за межі його службових повноважень. Під час дисциплінарного провадження у таких справах дисциплінарна комісія та суб`єкт призначення повинні чітко визначити обсяг повноважень конкретного державного службовця, керуючись положеннями вказаного Закону, інших законів України, положеннями про державний орган та/або його структурний підрозділ, а також посадовою інструкцією державного службовця. Таким чином, саме за вчинення державним службовцем дій, які виходять за межі його повноважень, законодавець у згаданій нормі Закону України «Про державну службу» передбачив можливість застосування до такої особи найсуворішого виду дисциплінарного стягнення - звільнення.

67. Отже, перевищення службових повноважень виражається у тому, що державний службовець вчиняє те чи інше діяння, яке не входить до його компетенції. У той же час, невиконання чи неналежне виконання посадових обов`язків полягає у невчиненні чи неналежному вчиненні особою дій у межах наданих їй законом прав та обов`язків. Для того, щоб визначити, чи мало місце перевищення службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію державного службовця і порівняти її із вчиненими діями (перевищення службових повноважень не може проявлятися у бездіяльності - його об`єктивну сторону характеризує лише вчинення дії).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.04.2022 у справі №540/2464/19.

68. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій не з`ясували характер ймовірних вчинених позивачем порушень, не дослідили, чи можна вказані дії віднести до перевищення позивачем службових повноважень, та в чому саме полягає перевищення службових повноважень, у зв`язку з чим дійшли передчасних висновків про наявність підстав для застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення позивача відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 66 Закону України «Про державну службу».

69. Відповідно до ч. 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

70. Верховний Суд зазначає, що для ухвалення справедливого та об`єктивного рішення мають бути повністю встановлені та з`ясовані обставини справи, а також надана належна правова оцінка доказам, що мають істотне значення для вирішення спору. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

71. Відповідно до ч. 1- 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Оскаржувані рішення цим вимогам не відповідають.

72. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої або апеляційної інстанції і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

73. Згідно з ч. 4 статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

74. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

75. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене в цій постанові та з посиланням на конкретні норми законодавства встановити, чи є дії, вчинені позивачем щодо зарахування платіжних документів без ідентифікації таких платежів та без розрахунку залишку боргу за виконавчим провадженням, які слугували підставою для звільнення позивача, протиправними. З`ясувати, чи відповідають вчинені позивачем дії ознакам перевищення службових повноважень, та на підставі встановлених та з`ясованих обставин справи дійти законного та обґрунтованого висновку про наявність чи відсутність підстав для задоволення позову.

76. З огляду на результат перегляду спору у суді касаційної інстанції перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 травня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року скасувати , справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Тернопільського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіА.В. Жук Н.М. Мартинюк Ж.М. Мельник-Томенко