Справа № 260/689/21
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/689/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Завидняк А.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Левицький А.О.,

представника відповідача Зеленяк С.С.,

представник третьої особи Радь І.І.

розглянувши у судому засіданні адміністративну справу за позовною заявою державного підприємства Ужгородське лісове господарство до Ужгородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Ужгородське лісове господарство» (далі позивач, ДП «Ужгородське лісове господарство», ДП «Ужгородське ЛГ») через свого представника - адвоката Левицького Андрія Олександровича, звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ужгородської міської ради(далі - відповідач), в якому просить суд: "1. Поновити державному підприємству "Ужгородське лісове господарство" пропущений процесуальний строк для звернення до суду з позовом до Ужгородської міської ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі - третя особа на стороні відповідача, ОСОБА_1 ) про визнання протиправним та скасування підпункту 1.26 п.1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок". 2. Відкрити провадження у справі. 3. Визнати протиправним та скасувати пункт 1.26 п.1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу.".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що підпунктом 1.21 пункту 1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного пункту рішення міської ради, ФОП ОСОБА_2 виготовив гр. ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :49:001:0462. Державне підприємство "Ужгородське лісове господарство" вважає, що зазначений підпункт 1.21 п.1 рішення від 04.06.202020 №1988 Ужгородської міської ради є протиправним та підлягає скасуванню. Вказує, що на вказані землі лісового фонду ДП "Ужгородське ЛГ" отримало три державні акти право постійного користування землею в тому числі державний акт серії І-ЗК №000387. В свою чергу земельна ділянка з кадастровим номером :49:001:0462, дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення якої наданий гр. ОСОБА_1 на підставі п підпункту 1.21 п.1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.202020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" відповідно до зазначеного державного акту перебуває в постійному користуванні ДП «Ужгородське лісове господарство». Зазначає, що відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Ужгородського лісокомбінату по Ужгородському лісництву (планшет №2 1988р) та матеріалів лісовпорядкування ДП "Ужгородське ЛГ" по Ужгородському лісництву (планшет №2 2010р.) зазначена земельна ділянка знаходиться на території Ужгородського лісництва ДГІ "Ужгородське лісове господарство.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, де вказано, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Таку позицію обґрунтовано тим, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 не означає прийняття позитивного рішення щодо затвердження даного проекту. Надання дозволу уповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її у власність, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі. Зазначає, що оскаржуваним рішенням Ужгородської міської ради не порушено прав та інтересів позивача, оскільки, за своєю правовою природою воно не породжує виникнення у особи, якій надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки права власності на таку земельну ділянку, а вказаний дозвіл, який наданий третій особі є всього лише наслідком виконання нею порядку звернення за таким дозволом. Просить у задоволенні позову відмовити.

25 березня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду постановлено про забезпечення позову.

15 вересня 2021 року Закарпатським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про скасування заходів забезпечення позову вжиті ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у адміністративній справі №260/689/21.

12 жовтня 2021 року Закарпатським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про витребування доказів від Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - належним чином завірену копію судової земельно-технічної експертизи проведеної в межах кримінального провадження №0000047, в частині визначення меж та можливого порушення таких меж, по відношенню до земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство» на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗК №000387, що виданий 24.12.1996 року на земельну ділянку площею 195,7 га для ведення лісового господарства.

01 грудня 2021 року постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду постановлено про задоволення апеляційної скарги Державного підприємства «Ужгородське лісове господарство», ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2021 року у справі 260/689/21 скасовано та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

13 січня 2022 року судом постановлено Ухвалу про задоволення заяви про відвід судді. Внаслідок автоматизованого розподілу справ, справу передано на розгляд судді Дору Ю.Ю.

21 січня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду постановлено про прийняття справи суддею Дору Ю.Ю. до розгляду та призначено підготовче засідання.

Розгляд справи неодноразово відкладався з об`єктивних причин, зокрема у зв`язку з наказами голови Закарпатського окружного адміністративного суду «Про організацію роботи суду», у зв`язку з посиленням захворюваності на COVID-19 в області та введенням воєнного стану на території України.

26 квітня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду постановлено про закриття пiдготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що підпунктом 1.21 пункту 1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного пункту рішення міської ради, ФОП ОСОБА_2 виготовив гр. ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з кадастровим номером :49:001:0462.

Відповідно до п.1.1 статуту ДП "Ужгородське ЛГ" затвердженого наказом Держлісагентства України від 02.05.2018 №331. підприємство засноване на державні власності, створене відповідно до наказу Міністерства лісового господарства України від 26.05.1995 №57 "Про створення державних лісогосподарських підприємств у Закарпатській, Івано-Франківській та Чернівецькій областях".

Відповідно до п.1 наказу Міністерства лісового господарства України від 26.05.1995 №57, створено державні лісогосподарські підприємства та державні лісомисливські господарства в підпорядкуванні Закарпатського, Івано-Франківського і Чернівецького обласних управлінь лісового господарства на правах юридичних осіб згідно з додатками 1, 2, 3.

Згідно переліку підприємств, що створюються (додаток І до наказу №57) зазначено також Ужгородський держлісгосп.

Відповідно до акту приймання передачі частки майна загальнодержавної власності, що перебуває у сфері управління Фонду державного майна, є у користуванні акціонерних фірм і товариств/ лісокомбінатів/, призначеного для ведення лісового, мисливського господарства та підлягає передачі до сфери управління Міністерства лісового господарства від 20.06.1995р., комісія діюча у відповідності до постанови КМУ від 05.05.1995р. №322, наказу Фонду державного майна від 26.05.1995р. №607, наказу Міністерства лісового господарства від 12.05.1995р.№52 та розпорядження голови Закарпатської обласної Ради, із залученням директорів лісокомбінатів передала в т.ч. по Ужгородському лісокомбінату площу державного лісового фонду 15303 га.

В подальшому на вказані землі лісового фонду ДП "Ужгородське ЛГ" отримало три державні акти право постійного користування землею в тому числі державний акт серії І-ЗК №000387.

В свою чергу земельна ділянка з кадастровим номером :49:001:0462, дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення якої наданий гр. ОСОБА_1 на підставі п підпункту 1.21 п.1 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.202020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" відповідно до зазначеного державного акту перебуває в постійному користуванні ДП "Ужгородське ЛГ".

Наведене підтверджується листом Закарпатської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 20.01.2021 №1/51, відповідно до якого за результатами проведеного ряду камеральних робіт здійснено співставлення координати поворотних точок меж земельних ділянок в т.ч. з кадастровим номером :49:001:0462 з координатами Геодезичного журналу лісовпорядкування по Ужгородському лісництву і встановлено, що зазначена земельна ділянка повністю розташована в межах земель ДП "Ужгородське ЛГ" (стовідсоткове накладення на землі лісогосподарського призначення).

Таким чином Ужгородською міською радою прийнято рішення про надання дозволу на підготовку проекту землеустрою щодо відведення гр. ОСОБА_1 земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні ДІЇ "Ужгородське ЛГ" та відноситься до земель лісогосподарського призначення. Такі дані не спростовуються іншими даними, в тому числі наданим третьою особою на стороні відповідача - ОСОБА_1 висновком експерта від 23.03.2022 року.

Слід зазначити, що відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування Ужгородського лісокомбінату по Ужгородському лісництву (планшет №2 1988р) та матеріалів лісовпорядкування ДП "Ужгородське ЛГ" по Ужгородському лісництву (планшет №2 2010р.) зазначена земельна ділянка знаходиться на території Ужгородського лісництва ДП "Ужгородське лісове господарство.

Суд зазначає, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерального дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема за змістом п. 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових кар г, затвердженої Державним комітетом СРСР по лісовому господарству 11.12.1986 року, планшети лісовпорядкувальні належать до планово- картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Статтею 46 Лісового кодексу України встановлено, що лісовпорядкування передбачає зокрема відновлення у встановленому порядку меж території лісового фонду України і визначення внутрігосподарської організації, забезпечення державного обліку лісів і державного лісового кадастру.

Згідно зі ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до ч.ч.1,2,7 ст.20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, шо перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Ст. 21 ЗК України передбачено, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель. Відповідно до ст.ст.56, 57 ЗК України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст. 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необгрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої ст. 164 ЗК України).

Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв`язок їх використання із лісокористуванням.

Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке, зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (п.13 ст.46 ЛК України).

Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин (ст. 27 ЛК України в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Порядок вилучення земельних ділянок регламентується положеннями ст.149 ЗК України.

Так ч.1-2.,9 ст. І493К України встановлено, що земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" і земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти газотранспортної системи, що передаються суб`єкту господарювання у зв`язку з відокремленням діяльності з транспортування природного газу, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Земельного кодексу України визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (абз. 2 ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.З ст. 123 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України. Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч.З ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування: відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Суд відхиляє доводи відповідача, що міська рада не мала підстав, передбачених п. 7 ст. 118 ЗК України, для відмови у наданні такого дозволу, адже відповідач не вправі розпоряджатися землями лісового фонду. А включенням такої ділянки у Державний план територій не спростовує факту накладенням такої на землі лісогосподарського призначення, що в тому числі підтверджено листом Закарпатської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" від 20.01.2021 №1/51.

Суд вказує, що наданий третьою особою на стороні відповідача - ОСОБА_1 висновок експерта від 23.03.2022 року, не спростовує фатку того, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Ужгородського лісництва ДП "Ужгородське лісове господарство і є землями лісогосподарського призначення.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, в той час як відповідачем в ході судового розгляду справи не доведено правомірність прийняття спірних рішень.

Враховуючи наведене, підпункт 1.21 п. І рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 №1988 "Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність площею 0.1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , прийнятий з порушенням норм земельного та лісового законодавства у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Так, позивачем для звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 4962,00 грн., про що в матеріалах справи міститься доказ платіжне доручення № 106 від 28.01.2022 р.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов державного підприємства Ужгородське лісове господарство (89411, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам`яниця, вул. Першотравнева, 42, ) до Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 1 підпункт 1.21 рішення Ужгородської міської ради від 04.06.2020 року № 1988 Про надання та відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, яким надано гр. ОСОБА_1 дозвіл на підготовку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею її у власність площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь державного підприємства Ужгородське лісове господарство (89411, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Кам`яниця, вул. Першотравнева, 42, ) сплачений судовий збір в розмірі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 20 травня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 26 травня 2022 року

СуддяЮ.Ю.Дору