Справа № 380/3653/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/3653/22
У Х В А Л А

з питань залишення позовної заяви без розгляду

23 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Середа О-В.І.,

за участю:

представника позивача П`ятковської І.П.,

представника відповідача Думич І.А.,

розглянувши в підготовчому засіданні, у м.Львові, в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), в якій просить визнати протиправним та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № 108642-13 від 21.06.2017 року;

- податкове повідомлення-рішення № 1008643-13 від 21.06.2017 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1325 від 23.04.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1305 від 23.04.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-0302 від 23.04.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-0302 від 23.04.2018 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1305 від 22.10.2019 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1305 від 07.11.2019 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1305 від 22.10.2019 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1305 від 22.10.2019 року;

- податкове повідомлення-рішення №0-1304 від 06.04.2020 року;

- податкове повідомлення-рішення №0-1304 від 06.04.2020 року;

- податкове повідомлення-рішення №0-1304 від 06.04.2020 року;

- податкове повідомлення-рішення №0-1304 від 06.04.2020 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1304 від 19.05.2021 року;

- податкове повідомлення-рішенням № 0-1304 від 19.05.2021 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1304 від 19.05.2021 року;

- податкове повідомлення-рішення № 0-1304 від 19.05.2021 року.

Ухвалою судді від 09.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

27.04.2022 на адресу суду від представника Головного управління ДПС у Львівській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що позивачем пропущений шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. Вказує, що у разі зміни адреси проживання, особа повинна подати заяву за формою №5ДР. Оскільки, позивач не виконав обов`язку щодо подання до контролюючого органу у сфері податків відомості щодо зміни даних в обліковій картці, відтак, відповідачем надсилалися спірні повідомлення-рішення на стару адресу позивача. Зважаючи на вказане, вважає, що позивач був належним чином повідомлений про наявність спірних повідомлень-рішень.

13.05.2022 позивачем подано до суду заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Вважає, що у зв`язку з тим, що про порушення своїх прав він дізнався лише 18.11.2021, після отримання відповіді на адвокатський запит від 09.11.2021, то строк на звернення до суду не пропущено.

В засіданні суду представник позивача заперечила проти залишення позовної заяви без розгляду. Представник відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підтримала, просила його задовольнити.

При вирішенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п 8 ч.1 ст.240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та ч.4 ст. 123 вказаного Кодексу.

Отже, за загальним правилом позов може бути подано до суду в межах шестимісячного строку та пропуск позивачем такого строку без поважних причин є підставою для залишення позову без розгляду.

Проте, Кодексом адміністративного судочинства України, а також іншими законами можуть бути встановлені інші строки звернення до суду за захистом порушених прав

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 122 цього Кодексу для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що КАС України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 КАС України.

З огляду на предмет оскарження, суддя вказує на те, що відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України (далі ПК України) з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 зазначеного Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 вказаної статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 вказаного Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 вказаного Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, вказана норма містить приписи щодо наявності різних строків давності (як 1095 днів, так і 2555 днів у певних правовідносинах).

Пунктом 102.2 статті 102 ПК України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Аналіз статті 102 ПК України дає підстави для висновку, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення рішення взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Отже, зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Крім того, зміст правовідносин щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу, якими цим органом платнику податків визначаються грошові зобов`язання, свідчить про те, що вони об`єктивно не можуть існувати як спірні протягом 1095 днів (або у відповідних випадках 2555 днів) з дня отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

Право ініціювати в судовому порядку спір щодо правомірності податкових повідомлень-рішень та/або інших рішень контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання об`єктивно не може існувати протягом 1095 днів, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не встановлює процесуальних строків, а лише закріплює право платника податків на оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення в суді в будь-який момент після його отримання із застереженням про те, що реалізація такого права за загальним правилом стає неможливою поза строками давності, які закріплені в статті 102 ПК України. Також ця норма закріплює обмеження на позасудовий порядок оскарження відповідних рішень податкового органу, у разі їх оскарження в судовому порядку, та визначає зміну правового стану грошового зобов`язання на неузгоджене.

Суд при вирішенні питання строку звернення до суду враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19.

Зважаючи на викладені висновки, враховуючи відсутність адміністративного оскарження позивачем спірних податкових повідомлень-рішень, суд вважає, що строк звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи слідує, що 06.05.2011 Франківським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області знято ОСОБА_1 з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та 23.03.2012 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Головним управлінням ДПС у Львівській області податкові повідомлення-рішення № 108642-13 від 21.06.2017 та № 108643-13 від 21.06.2017 були надіслані на адресу, за якою позивач ніколи не був зареєстрований, а саме: АДРЕСА_4 , що стверджує сам відповідач в клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись при цьому на копію долученого ним до відзиву на позовну заяву конверта із номером №169 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Водночас, вже у запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що відправлений лист з повідомленнями-рішеннями № 108642-13 від 21.06.2017 та № 108643-13 від 21.06.2017 взагалі не був повернутий поштовою службою, а вказаний вище конверт із номером №169 та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправленням підтверджує направлення позивачу податкових повідомлень-рішень №0-1305 від 22.10.2019, № 0-1305 від 07.11.2019, № 0-1305 від 22.10.2019, № 0-1305 від 22.10.2019. При цьому, як вже встановлено судом вище, таке відправлення було здійснено на адресу, за якою позивач ніколи не був зареєстрований.

З огляду на наведене, суд вбачає невідповідність у твердженнях відповідача, щодо того, яким листом, що саме та коли направлялося позивачу.

Крім того, щодо направлення податкових повідомлень-рішень № 0-1325 від 23.04.2018, № 0-1305 від 23.04.2018, № 0-0302 від 23.04.2018, № 0-0302 від 23.04.2018, відповідач вказує, що доказом скерування таких позивачу є список згрупованих поштових відправлень №15713, водночас з наданої відповідачем неякісної копії неможливо встановити зміст поданого документу.

Щодо податкових повідомлень-рішень №0-1304 від 06.04.2020, №0-1304 від 06.04.2020, №0-1304 від 06.04.2020, №0-1304 від 06.04.2020, відповідач зазначає, що такі направлялися листом №249, який повернуто поштовою службою. Щодо податкових повідомлень-рішень № 0-1304 від 19.05.2021, № 0-1304 від 19.05.2021, № 0-1304 від 19.05.2021, № 0-1304 від 19.05.2021, відповідач вказує, що доказом скерування таких позивачу є список згрупованих рекомендованих листів №4, однак такий лист поштовою службою повернуто. При цьому, з копії наданих конвертів неможливо встановити чи відправлялися саме ці податкові повідомлення-рішення позивачу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що із долучених до матеріалів справи копій документів, не вбачається за можливе встановити зміст та дату надісланих відправлень, дату та причини повернення таких. Разом з тим, відповідач зазначає, що спірні ППР надсилалися на адресу АДРЕСА_2 .

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що позивачу не могло бути відомо про існування спірних податкових повідомлень-рішень, так як такі не були скеровані за адресою місця проживання останнього. При цьому, відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження того, що позивачу було відомо про спірні ППР.

Таким чином, суд зазначає, що про порушене право позивач дізнався у зв`язку із отриманням 11.08.2021 ППР за 2020 звітний (податковий) рік у листі з трекінг номером 277 із роздруківкою сервісу AT «Укрпошта», копія якого наявна в матеріалах справи та із отриманням 18.11.2021 ППР за 2016-2019 звітні (податкові) роки, що підтверджується листом з трекінг номером 801 із роздруківкою сервісу AT «Укрпошта», копія якого наявна в матеріалах справи, які були скеровані на адвокатські запити представника позивача.

Відтак, звернувшись до суду з цим позовом 11.02.2022 позивач не пропустив строк звернення до суду, про який зазначається у заявленому клопотанні. Правом адміністративного оскарження податкових-повідомлень рішень не скористався.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання представника відповідача необхідно відмовити.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 243, 248, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 26.05.2022.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна