Справа № 560/19208/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

25 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 02.11.2021 №300599.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірна постанова є протиправною, оскільки він не є автомобільним перевізником. Також вона винесена з позбавленням права позивача на участь в розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач є автомобільним перевізником. Так, під час проведення перевірки 22.09.2021 водій транспортного засобу надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до якого власником є ОСОБА_1 . Жодних договорів оренди під час перевірки надано не було, як і тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Кріт того, надавши до позовної заяви копію договору оренди, позивач не надав будь-яких доказів реальності його виконання.

Звертає увагу на те, що справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглянута з дотриманням вимог законодавства.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.12.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витребувано в відповідача докази. Проте вимоги ухвали відповідач не виконав.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 06.05.2022 витребувано повторно в відповідача докази. Вимоги ухвали виконані відповідачем.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.05.2022 замінено відповідача у справі №560/19208/21 з Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Посадовими особами Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 22.09.2021 проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки MAN TGS 18.360, meierling MSK-24 реєстраційні номери НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

За результатами перевірки складено акт №293917 від 22.09.2021, в якому зафіксовано здійснення водієм вантажних перевезень ТТН №20 від 22.09.2021 с. Воробіївка - АО 4.03 271 км Хмельницької області з виявленим під час габаритно-вагового контролю перевантаження на строєну вісь: 24,330 кг при допустимій масі 22,000 кг. Зазначено, що відсутній дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

В акті також вказано, зокрема, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , серії і номери свідоцтв про реєстрацію НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Також за результатами проведеного вагового контролю, посадовими особами Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №028889 від 22.09.2021, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 22.09.2021 №0051730 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 16,20 євро.

На підставі акту перевірки начальником Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесено 02.11.2021 постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №300599, відповідно до якої до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн згідно з абзацом 15 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" у зв`язку з порушенням вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пункту 22.5 Правил дорожнього руху України.

Також між позивачем (орендодавець) та ТзОВ "ГАРАНТ-АВТО М" (орендар) 07.04.2021 укладено договір оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) №21, відповідно до умов якого:

- орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування транспортні засоби, визначені у цьому договорі, а також зобов`язується забезпечити своїми силами їх керування та технічну експлуатацію, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування транспортні засоби під керуванням екіпажу (водія) орендодавця і зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату (пункт 1.1);

- під транспортними засобами розуміється: спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач-Е марки MAN TGS 18.360, державний номер НОМЕР_2 , право власності орендодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим 28.07.2020; спеціалізований напівпричіп - спеціалізований Н/ПР-Самоскид-Е марки MEIERLING MSK-24, державний номер НОМЕР_1 , право власності орендодавця підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 виданим 28.07.2020 (пункт 1.2);

- транспортні засоби використовуватимуться орендарем для цілей вантажні перевезення (пункт 2.1);

- передача автомобіля в оренду здійснюється за актом приймання-передачі (пункт 3.2);

- строк оренди становить 6 (шість) місяців з дати акту передачі автомобіля (пункт 4.1);

- якщо орендодавець у строк до закінчення строку оренди не заявить про намір припинити цей договір, то строк оренди автомобіля продовжується строком ще на 6 (шість) місяців (пункт 4.2);

- цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 9.1).

Згідно з актом передачі транспортних засобів в оренду від 07.04.2021 до договору оренди транспортних засобів з екіпажем (водієм) №21 позивач передав, а ТзОВ "ГАРАНТ-АВТО М" прийняв вказаний транспортний засіб.

Позивач, вважаючи постанову від 02.11.2021 №300599 протиправною, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 3 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначає Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).

Підставою для застосування до позивача штрафу, передбаченого абзацом 15 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", слугував акт перевірки, яким зафіксовано порушення перевізником вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За змістом статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Отже, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суб`єктами відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", є автомобільні перевізники.

За визначенням статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Як встановив суд, зазначений в акті перевірки №293917 від 22.09.2021 автомобіль, власником якого є позивач, перебуває в оренді ТзОВ "ГАРАНТ-АВТО М".

Цей факт також підтверджується товарно-транспортною накладною №20 від 22.09.2021, з якої також суд встановив, що перевізником є ТзОВ "ГАРАНТ-АВТО М", а не фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про те, що до позовної заяви позивач не надав будь-яких доказів реальності його виконання, суд вважає безпідставними, оскільки позивач надав акт передачі транспортних засобів в оренду від 07.04.2021 та докази оплати за оренду транспортного засобу.

Таким чином, позивач в спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України "Про автомобільний транспорт" і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Посилання відповідача на окремі рішення Верховного Суду є безпідставними, оскільки такі були ухвалені за відмінних обставин. Зокрема, у постанові від 22.12.2021 у справі №420/3371/21 Верховний Суд вказав, що товарно-транспортна накладна не надавалась водієм під час перевірки. Тому саме позивач, який є власником спірного транспортного засобу є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту. Разом з цим Суд зазначив, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, надати пояснення та/або додаткові докази управлінню Укртрансбезпеки, щодо складення документів відносно неналежної особи.

Однак у спірних правовідносинах акт перевірки №293917 від 22.09.2021 містить відомості щодо товарно-транспортної накладної, згідно з якою перевізником було ТзОВ "ГАРАНТ-АВТО М".

Заперечуючи правомірність оскарженої постанови, позивач також посилається на неналежне повідомлення його про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості взяти участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пунктів 26 - 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Суд зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи може вважатися виконаним лише у разі, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Справа про порушення законодавства про автомобільний транспорт без участі уповноваженої особи суб`єкта господарювання розглядається лише у разі належного повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи в порядку, визначеному пунктом 26 Порядку №1567, під розписку чи рекомендованим листом з повідомленням.

Суд звертає увагу на те, що на підтвердження належного повідомлення позивача, відповідач надав лист №88385/24.1/24-21 від 21.10.2021 без надання доказів його надіслання та отримання позивачем. Також в цьому листі відсутня адреса особи, якій він адресується.

З огляду на наведене, не переконавшись у тому, що суб`єкт господарювання належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідач не мав законних підстав розглядати справу.

Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді справи, яка стосується її безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду справи, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Отже, позивач не був повідомлений про час і місце розгляду справи про порушення, а тому, не мав можливості захистити належним чином свої права та надати докази на спростування висновків акту перевірки. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 у справі №813/5802/15.

Суд враховує, що спірна постанова №300599 від 02.11.2021 про застосування штрафу до позивача за порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття відповідних рішень, зокрема, факту наявності у позивача ознак автомобільного перевізника у спірних відносинах, а також з порушенням процедури розгляду справи.

Враховуючи викладене, постанова №300599 від 02.11.2021 є протиправною та її слід скасувати.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідачем у справі є відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (територіальний орган Укртрансбезпеки), який згідно з нормами Кодексу адміністративного судочинства України володіє статусом суб`єкта владних повноважень, однак не є юридичною особою, що виключає можливість стягнення із відповідача сплаченого позивачем судового збору.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №300599 від 02.11.2021.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємцець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 )
Відповідач:Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті. (вул. Соборна 75, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк