Справа № 707/322/22
Суддя: Миколаєнко Т. А.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області, який діє як адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Хандусь І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Коробкова Г.О., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом (з урахуванням адміністративного позову у новій редакції, поданого у порядку усунення недоліків) до Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, у якому просить суд:

- поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року, виданої старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Держаної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О.;

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року, видану старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Держаної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 31-41/.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що 28 січня 2022 року в мобільний застосунок «Дія» позивачу ОСОБА_1 надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження № 68380656, після чого вона звернулася до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, з якого дізналася, що дане виконавче провадження відкрито на підставі постанови про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року. При цьому представник позивача стверджує, що її довірителька спірну постанову ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року до відкриття виконавчого провадження не отримувала та не була ознайомлена з нею.

Так, на автопоїзді, що належить ОСОБА_1 , в складі вантажного автомобіля (тягач) DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом цистерна марки MERCERON M-343RD, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , здійснювалося перевезення рідкого вантажу, а саме рідке мінеральне добриво КАС-32, за маршрутом с. Галицинове Вітовського району Миколаївської області - с. Олексїївка Добровеличківського району Кіровоградської області.

Відповідно до даних, зазначених у постанові, 12 грудня 2021 року, на автодорозі Н-14, 232+365 км, Миколаївська область, технічним засобом Q-FREE НІ TRAC TMU4 WIM, 10026, зафіксовано рух транспортного засобу DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14.5% (4 тони).

Представник позивача вважає, що вказана постанова винесена з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення та Порядку фіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, оскільки в ній не вказано дату і час фіксації вимірювання ваги, максимальну дозволену фактичну масу, марку, модель, тип, категорію, номерний знак причепу-цистерни, повну масу, навантаження на вісь, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці дороги, фактичну шинність, відомості про засоби вимірювальної техніки, фотографії вимірювання. До того ж, не зрозуміло, від яких показників маси відштовхувалася уповноважена особа відповідача під час винесення оскаржуваної постанови.

Водночас, представник позивача стверджує, що згідно товаро-транспортної накладної транспортний засіб здійснював перевезення наливного (подільного) вантажу масою 39,600 кг, що не перевищує дозволену вагу для такого транспортного засобу, а тому ОСОБА_1 не допускала перевищення вагових параметрів транспортного засобу.

Також, представник позивача зазначає, що в постанові не були зазначені та не долучені протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг вимогам технічної документації виробника саме у режимі зважування у русі, що є порушенням пунктів 12 та 13 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.

Разом з тим, представник позивача наголошує, що в постанові не зазначено назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль, хоча уповноваженою особою зроблені висновки про перевантаження транспортного засобу на одиночну вісь, та відсутні дані, на якій швидкості проводилося зважування, а для визначення фактичної маси та навантаження на осі транспортного засобу позивача, відповідачем не застосовувалась відповідна методика, оскільки така не затверджувалась у встановленому законом порядку, тому неможливо з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень на одиночну вісь.

На переконання представника позивача, спірна постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися в розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України у якості належного та достатнього доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки для підтвердження даного правопорушення відповідачем не надано жодного доказу про здійснення вагового контролю із застосуванням сертифікованого вагового комплексу і, як наслідок, відсутні повноцінні результати зважування та розрахунки перевантаження.

Також, відсутні підтверджені належними доказами відомості, яким засобом вимірювальної техніки здійснювався ваговий контроль, інформація про такого засобу вимірювальної техніки, що викликає обгрунтований сумнів у достовірності його показань.

Водночас, представник позивача акцентує увагу суду на тому, що відповідно до ТТН № ОТ-0000265 від 12 грудня 2021 року, вантажем є КАС-32; особою, яка здала вантаж, - ТОВ Миколаївське підприємство «ТЕРМІНАЛ УКРХАРЧОЗБУТСИРОВИНА»; відвантажена на Терміналі-УЗС (Дніпро-Бузький морський порт/ДБМП) в с. Галицинове маса нетто - 25 т 140 кг; маса брутто - 39 т 760 кг; номер транспортного засобу: автомобіль НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 ; отримувачем вантажу є ТОВ «АГРОПАРТНЕР»; місце розвантаження: с. Олексіївка, Добровеличківський район, Кіровоградська область.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником автомобіля марки DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 ; маса автомобіля без навантаження становить 7 440 кг. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником спеціалізованого напівпричепу - цистерна, марки MERCERON M-343RD, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 ; маса без навантаження становить 6 000 кг.

У товарно-транспортній накладній № ОТ-0000265 від 12 грудня 2021 року вказано, що автомобіль перевозив рідке добриво КАС-32, вагою 25 т 140 кг. Фактична загальна маса транспортного засобу з вантажем дорівнює 39 т 760 кг.

З урахуванням наведеного, представник позивача зауважує, що дане перевантаження може бути допустимою похибкою вагового комплексу, а не фактичним перенавантаженням автомобіля.

Крім того, просить взяти до уваги той факт, що зважувався саме рідкий (подільний) вантаж, який під час руху може зміщатися та змінювати фактичне навантаження на осі транспортного засобу. А тому проведення зважування у русі, без дотримання часу, необхідного для врівноваження рідкого (подільного) вантажу, на її переконання, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час руху тягача, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 21 лютого 2022 року адміністративний позов було залишено без руху, з наданням позивачу часу для усунення недоліків /а.с. 26-28/.

10 березня 2022 року від представника позивача адвоката Коробкової Г.О. до суду надійшла письмова заява на усунення недоліків, а також адміністративний позов у новій редакції, у якому відповідачем визначено Департамент державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, а заявлені позовні вимоги залишено без змін /а.с. 33-41/.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 14 березня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін 14 квітня 2022 року; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву. При цьому суддею констатовано, що десятиденний строк на звернення до суду з даним позовом позивачем дотримано /а.с. 42-45/.

Крім того, сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини 5 статті 262 КАС України за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

14 квітня 2022 року у зв`язку з неотриманням відповідачем адміністративного позову з додатками (поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «відділення не працює»), проведення розгляду справи було відкладено до 25 травня 2022 року.

Відповідача Департамент державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті належним чином повідомлено про розгляд справи, що призначений на 25 травня 2022 року.

24 травня 2022 року, представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті адвокатом Гонтар П.А. скеровано на офіційну електронну адресу суду відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнала та просила у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі /а.с. 58-78/.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначила, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу в момент фіксації правопорушення та інформаційною карткою габаритно-вагового контролю, що містить інформацію про результати зважування.

Так, згідно інформаційної картки габаритно-вагового контролю навантаження на одиночну вісь належного позивачу транспортного засобу в момент вчинення порушення склало 15 тон, тобто більше за максимально дозволену масу порівняно з 11 тонами на 4 тони, що і відображено у оспорюваній постанові. При цьому, у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги. Відсоткове значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу, та 16 % щодо навантаження на осі, що кореспондується із ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування». Відсоткове перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу розраховується за відповідною формулою, яка враховує можливу максимально дозволену похибку автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю.

Основним доказом у даному випадку є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

За твердженням представника відповідача, технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву додано копію сертифікату перевірки типу, копію сертифікату відповідності, а також копію експертного висновку.

Щодо посилань позивача на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 № 512 (далі - Інструкція), представник відповідача зазначає, згідно з пунктом 3 Інструкції під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції. З урахуванням наведеного, представник відповідача стверджує, що оскаржувана постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Крім того, представник відповідача акцентує увагу суду на тому, що оскаржувана постанова містить інформацію: 1) про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортні засоби, які зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки, що настають у разі несплати штрафу, а також порядок оскарження постанови; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу; 7) адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації.

З урахуванням наведеного, представник відповідача стверджує, що оскаржувана постанова у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, відповідає вимогам Закону, а позивачем не наведено правового обґрунтування звільнення її від відповідальності за перевищення вагових параметрів, зафіксоване в русі, щодо перевезення рідкого/сипучого вантажу.

Водночас, представник відповідача вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що відповідність маси транспортного засобу DAF FT XF 105.460, д.н.з. НОМЕР_5 , нормативним параметрам, що визначені в пункті 22.5 ПДР України, підтверджена товарно-транспортною накладною, вказуючи, що сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. На її погляд, ані товарно-транспортна накладна, в якій зазначена ймовірна маса вантажу, ані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не спростовують факту перевищення вагових параметрів, зафіксованого в автоматичному режимі. Крім того, наголошує, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є саме перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, а не його загальної маси, встановлення якої на вирішення спірних правовідносин не впливає та позивачем не оспорюється.

Посилаючись на практику Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду, представник відповідача стверджує, що в контексті п. 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Також, представник відповідача вважає безпідставним посилання позивача на порушення Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879), оскільки згідно із пунктом 1 вказаного Порядку № 879, його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах. Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно- вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п.19 Порядку № 879, виключена з 08.09.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

З урахуванням наведеного, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 25 травня 2022 року продовжено Державній службі України з безпеки на транспорті строк на вчинення процесуальної дії, визначений ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Миколаєнко Т.А. від 14 березня 2022 року, та прийнято до розгляду відзив на позовну заяву.

Враховуючи, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від будь-якої зі сторін до суду не надійшло, а в матеріалах справи достатньо даних про їхні права та взаємовідносини, суд вважає можливим розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Частиною другою статті 77 КАС України установлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 14 грудня 2021 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. винесено постанову серії ВМ № 00002898, якою притягнено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн 00 коп. /а.с. 17/.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови серії ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року вбачається, що 12 грудня 2021 року о 18 годині 24 хвилини, за адресою: Н-14, км 232+365, Миколаївська область, зафіксовано транспортний засіб DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14.5 % (4 тони).

Дана постанова містить назву технічного засобу, яким в автоматичному режимі зафіксоване правопорушення, Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, 10026; номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії; результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а також адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації /а.с. 17/.

Власником транспортного засобу DAF FT XF 105.460, держаний номерний знак НОМЕР_1 , є позивач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; тип транспортного засобу спеціалізований вантажний сідловий тягач-е; повна маса - 20 500 кг; маса без навантаження 7 440 кг; про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 /а.с. 19/.

Власником напівпричепа спеціалізованого, Н/ПР-цистерна, марки MERCERON, держаний номерний знак НОМЕР_2 , також є ОСОБА_1 ; повна маса 34 000 кг; маса без навантаження 6 000 кг; що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 /а.с. 20/.

Згідно з даними товарно-транспортної накладної № ОТ-0000265 від 12 грудня 2021 року, автомобільний перевізник - ТОВ «ПРОФ ЛОГІСТІКС», автомобілем DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, держаний номерний знак НОМЕР_2 , здійснював перевезення вантажу добрива рідкого азотного КАС-32, вагою 25 т 140 кг. Фактична загальна маса транспортного засобу з вантажем дорівнює 39 т 760 кг /а.с. 18/.

З листа Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) № 884/3.6/14-22 від 18 січня 2022 року вбачається, що Укртрансбезпека направили до Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Київ) постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00002898 від 14 грудня 2021 року для примусового виконання для стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000,00 грн /а.с. 15-16/.

У подальшому, 27 січня 2022 року головним державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерств юстиції (м. Київ) Вдовиченко Н.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68380656 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34 000,00 грн /а.с. 14/.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення одним з основних завдань Укртрансбезпеки є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю та стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (підпункти 15, 27 пункту 5 Положення).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

В силу вимог статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Диспозицією частини 2 статті 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною другою статті 29 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» встановлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною четвертою статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

У свою чергу, згідно із пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, перевезення великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

За змістом підпункту 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, № 879 від 27.06.2007, великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, 3,75 м), за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 16 т, строєні осі понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі понад 18 т, строєні осі понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п.п. 2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищуютьнормативні;метадані, сформовані автоматичним пунктом.

За змістом частини 1 статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб, який належить позивачу, 12 грудня 2021 року о 18 годині 24 хвилини пройшов зважування на ваговому комплексі, за результатами якого встановлено перевищення габаритних вагових параметрів автомобіля DAF FT XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме осьове навантаження на одиночну вісь транспортного засобу перевищувало нормативні параметри, зазначені пунктом 22.5 ПДР України, на 14.5 % (4 тони).

Габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі Н-14, км 232+365, Миколаївська область /а.с. 17, 76/.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Так, відповідно до п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи (п. 12 Порядку № 1174).

Представником відповідача разом з відзивом надано суду матеріали стосовно габаритно-вагового обладнання /а.с. 68-73/. Перевіривши ці матеріали та відомості стосовно характеристик автоматичного вагового обладнання, суд встановив, що вимірювальна техніка за своїми характеристиками відповідає вимогам ДСТУ, враховує гранично допустимі похибки при зважуванні.

Враховуючи вищенаведені положення закону та з урахуванням того, що згідно п. 4 Порядку №1174 основними функціями системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, є в тому числі, автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів та автоматизоване формування проекту постанови про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку, що зміст оскаржуваною постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП та Інструкцією передбачено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказів порушень порядку розгляду справи, передбаченого ст. 279-5 КУпАП, стороною позивача не надано.

При цьому, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що ОСОБА_1 не допущено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, що підтверджується копією товарно-транспортної накладної № ОТ-0000265 від 12 грудня 2021 року, оскільки відповідно до змісту абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, а тому не може слугувати беззаперечним доказом вагових параметрів транспортного засобу.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортних накладних не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Водночас, суд наголошує, що об`єктивною стороною адміністративного правопорушення є саме перевищення навантаження на одиночну вісь транспортного засобу, а не його загальної маси, встановлення якої на вирішення спірних правовідносин не впливає.

У відповідь на посилання позивача на те, що зважувався саме рідкий (подільний) вантаж, який під час руху може зміщатися та змінювати фактичне навантаження на осі транспортного засобу, суд зазначає, що відповідно до п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

В контексті п. 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Вищевказаними правовими нормами не передбачено можливості звільнення власника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.

Вказане узгоджується з висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 814/1460/16.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду № 803/1540/16 від 24.07.2019.

У даному випадку, результати зважування транспортного засобу чітко засвідчують нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню.

Посилання позивача на порушення Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 суд вважає необгрунованим, оскільки згідно із пунктом 1 вказаного Порядку № 879 його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Вимога щодо необхідності використання під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпекою або її територіальними органами методики, затвердженої Мінекономрозвитку, яка була закріплена у п.19 Порядку № 879, виключена з 08.09.2017 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 671.

Інші аргументи та доводи сторін специфічними, доречними, важливими та суттєвими не являються і не здатні вплинути на рішення суду.

Згідно Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», рішення від 10 лютого 2010 року, § 58).

Згідно із частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування спірної постанови і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, не підлягає задоволенню.

З урахуванням того, що у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями ст.ст. 132-1, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 227, 241-246, 250, 262, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 до Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, відмовити.

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: Департамент державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті, юридична адреса: пр. Перемоги, 14, м. Київ.

Суддя: Т. А. Миколаєнко