Справа № 400/6592/21
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 р. Категорія 106030000м.ОдесаСправа № 400/6592/21
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

час і місце ухвалення: спрощене провадження,

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, 3-я особа: Міністерство внутрішніх справ України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (надалі - відповідач або УМВС в Миколаївській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Міністерство внутрішніх справ України (надалі - третя особа або МВС), в якому просить суд: - визнати протиправною відмову УМВС в Миколаївській області від направлення до МВС матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та безпосередньою участю в охороні громадського порядку; - зобов`язати УМВС в Миколаївській області підготувати висновок щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків та безпосередньою участю в охороні громадського порядку та направити до МВС відповідні матеріали, мотивуючи його тим, що 30 травня 2000 р. міжрайонною МСЕК їй було встановлено 15% втрати працездатності у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. В 2013 р. ОСОБА_1 була звільнена з органів внутрішніх справ. 13 липня 2021 р. Обласним Центром МСЕК їй була встановлена ІІІ група інвалідності. На підставі Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (надалі - Порядок № 850), позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату грошової допомоги. Листом відповідача, із посиланням на п. 4 Порядку № 850, їй було відмовлено в направленні документів до МВС для виплати допомоги. Позивачка посилається на те, що п. 9 Порядку № 850 прийняття рішення про виплату грошової допомоги або відмову у виплаті приймає МВС, тоді як відповідач має тільки обов`язок направлення документів та підготовки висновку щодо виплати грошової допомоги.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, яка полягає у ненаправлені та не складанні висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 до Міністерства внутрішніх справ України щодо ОСОБА_1 .. Зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області у відповідності до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 скласти висновок щодо виплати грошової допомоги щодо ОСОБА_1 та направити його разом з іншими документами до Міністерства внутрішніх справ України. В решті позовних вимог - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що позивачка не має права на отримання грошової допомоги, так як між первинним встановленням втрати працездатності у 2000 р. і повторним встановленням інвалідності у 2021 р. минуло понад два роки, що суперечить приписам п. 4 Порядку № 850. Апелянт також зазначив, що у постанові від 10 грудня 2020 р. у справі № 696/575/17 Верховний Суд відійшов від правової позиції, на яку посилається позивачка та сформулював нову, відповідно до якої, сплив дворічного строку між первинним встановленням втрати працездатності (інвалідності) та наступним встановленням вищої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності, є підставою для відмови у виплаті грошової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ.

30 травня 2000 р. обласним Центром МСЕК їй було встановлено 15% втрати працездатності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а. с. 16).

Наказом від 25 листопада 2013 р. № 93 о/с ОСОБА_1 була звільнена з органів внутрішніх справ за віком (а. с. 15).

Згідно з випискою з акту МСЕК, 13 липня 2021 р. ОСОБА_1 встановлена ІІІ група інвалідності із ступенем втрати працездатності 50%, через травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків та безпосередньою участю в охороні громадського порядку (а. с. 19-20).

У зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності, 30 липня 2021 р. позивачка подала до УМВС в Миколаївській області заяву про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 850.

Листом УМВС в Миколаївській області від 09 серпня 2021 р. позивачку повідомлено про відсутність підстав для призначення їй грошової допомоги, так як відповідно до п. 4 Порядку № 850, строк між первинним встановленням втрати працездатності та повторним встановленням інвалідності, не повинен перевищувати 2 років, тоді як втрата працездатності позивачки встановлена в 2000 р., а інвалідність - в 2021 р. (а. с. 22).

Не погоджуючись із вищевказаним, позивачка звернулась до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність не склавши висновку щодо виплати грошової допомоги та не направивши його разом з іншими документами до МВС для прийняття останнім рішення про виплату або відмову у виплаті грошової допомоги ОСОБА_1 .

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Ключовим правовим питанням у справі є право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у разі встановлення зміни групи інвалідності після спливу дворічного строку.

До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства

На реалізацію вимог статті 23 Закону № 565-XII Уряд ухвалив постанову від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок № 850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Застосування цієї норми, яку сторони тлумачать по різному, стало причиною спору.

Верховний Суд розглядав справу з подібними правовідносинами (№ 711/1837/18). У постанові від 22.10.2020 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов такого висновку щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та пункту 4 Порядку № 850 у подібних правовідносинах (п. 41):

1) із втратою чинності з 07.11.2015 Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції зберіглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;

2) Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;

3) положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;

4) передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31.10.2015 - з дня набрання чинності вказаним Порядком;

5) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31.10.2015 чи після.

Застосовуючи цей висновок до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу на те, що повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності, відбувся 13.07.2021 року, а первинно втрату працездатності встановлено у 2000 році. Оскільки між цими подіями минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

З огляду на вищезазначені обставини та у зв`язку з тим, що з 2000 року до моменту отримання ІІІ групи, а саме 13.07.2021 року минув 21 рік, колегія суддів дійшла висновку, що відмова МВС у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності є правомірною. Отже, позовні вимоги є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду по справі № 707/1155/17 від 28.12.2021 року.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неправильно застосовано норми матеріального права, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області, - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року по справі № 400/6592/21, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у позові ОСОБА_1 , - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідача Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.