Справа № 260/2284/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/2284/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гебеш С.А.

при секретарі судових засідань - Романець Е.М.

та осіб, які беруть участь у справі:

представник позивача - А.М. Андрейчик;

представник відповідача - не з`явився;

представник третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, третя особа - Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської ОДА, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Керівник Ужгородської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради третя особа - Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської ОДА про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме: визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення - Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури Закарпатської ОДА про занесення такого до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язати Виконавчий комітет Ужгородської міської ради виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення - Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури Закарпатської ОДА про занесення такого до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; стягнути з відповідача на користь Закарпатської прокуратури витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що Ужгородською окружною прокуратурою в ході здійснення представницьких повноважень вивчено стан дотримання охорони культурної спадщини на території міста Ужгород. За результатами опрацьованих матеріалів виявлено факт протиправної бездіяльності відповідача, яка полягає у не виготовленні облікової документації на об`єкт культурної спадщини Будинок правління Ужгородського комітату (мур) та неподанні до органу охорони культурної спадщини вищого рівня пропозиції про занесення вказаного об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Враховуючи вищенаведене, керівник Мукачівської окружної прокуратури звернувся за захистом порушеного права.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

13 липня 2021 року відповідачем на адресу суду подано письмовий відзив, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти позову вказує на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси залишилися незахищеними, прокурор виконує субсдіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду та замінено третю особу на правонаступника.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задоволити, з мотивів наведених у позовні заяві.

Будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду даної справи представник відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явилися, третя особа подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі.

Заслухавши думку представника позивача, розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до вимог статті 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч.3 ст.53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Так, звернення прокурора до суду зумовлюється необхідністю захистити інтереси держави, однак ст.53 КАС України не визначає, коли настають такі обставини, а надає право прокуророві, як окремому учаснику адміністративного процесу, визначити їх у кожному конкретному випадку самостійно у будь-якій справі, що підвідомча суду.

Згідно із частиною 4 цієї статті прокурор, який звергається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ч.5 ст.53 КАС України).

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до пункту 4 рішення Конституційного Суду України №3- ргі/99 від 08.04.1999 р. інтереси держави можуть повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді.

Тобто, зазначений пункт рішення Конституційного Суду України визначив, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних чи інших інтересів держави.

Відповідно до пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. прокурори і їх заступники мають право звертатись до суду з позовними заявами в інтересах держави.

Одночасно, згідно із вказаним рішенням Конституційного Суду України, поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Оскільки «інтереси держави - є оціночним поняттям», прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає у чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції.

Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до не обґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/1 7 та від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

Так, чинним законодавством України не визначено органу, який наділений повноваженнями щодо звернення до суду з позовом до Виконавчого комітету Чинадіївської селищної ради про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання до вчинення дій.

Таким чином, у даних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції, а бездіяльність відповідача порушує норми діючого законодавства, що регулює відносини у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Підставою для представництва інтересів держави шляхом подання позову є бездіяльність відповідача з приводу невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення - Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер 166 та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про занесення такого до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

З огляду на викладене, позивач, реалізуючи надані законом повноваження щодо захисту державних інтересів, звертається до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах є міська рада, до якої пред`явлено позовні вимоги, тому прокурор набуває статусу позивача та звертається до суду на захист інтересів держави відповідно до вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до Постанови Ради Міністрів Української РСР №970 від 24.08.1963 «Про впорядкування справи обліку та охорони пам`ятників архітектури на території Української РСР» затверджено список пам`яток архітектури УРСР, до якого, зокрема, включено Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166, включений до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

Також, Законом України "Про Перелік пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації" Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 включений до Переліку пам`яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

Зі змісту Закону України «Про охорону культурної спадщини» (далі - Закон) вбачається, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Положеннями статті 1 Закону передбачено, що об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Відповідно до абз.6 ст.1 Закону охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Згідно з ст.13 Закону об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки.

Так, з Державного реєстру нерухомих пам`яток України вбачається, що Будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166, як об`єкт культурної спадщини, до такого не внесений.

Згідно з ч.1 ст. 3 Закону до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчі органи рад - органи, які створюються радами для здійснення виконавчих функцій, повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Стаття 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає, що до системи місцевого самоврядування входять виконавчі органи рад.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч.1 ст.11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

П.п.10 п.«б» ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту. При цьому, частиною 2 статті 6 Закону передбачено, що до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини.

Відсутність в чинному законодавстві конкретних строків для такого подання зумовлено специфікою об`єктів культурної спадщини, які погребують постійної (без визначення будь-яким строком) охорони культурної спадщини в розумінні ст. 1 Закону.

З урахуванням вищезазначених норм чинного законодавства, суд вказує, що у даному випадку саме на відповідача - Виконавчий комітет Ужгородської міської ради покладається обов`язок подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про занесення Будинку правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Разом з тим, з пунктів 1 та 2 Розділу IV Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013 «Про затвердження Порядку обліку об`єктів культурної спадщини» (далі - Порядок) вбачається, що для розгляду питання занесення об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України необхідною є облікова документація.

Відповідно до пункту 1 Розділу III Порядку облікова документація складається на об`єкт культурної спадщини та містить дані щодо його цінності, характерних властивостей, що становлять його історико-культурну цінність, етапів розвитку, просторових, функціональних характеристик, стану збереження, а також дані проведених досліджень (далі - облікова документація).

Пунктом 3 Розділу III Порядку передбачено, що облікова документація складається з: облікової картки за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; історичної довідки; матеріалів фотофіксації сучасного стану об`єкта: фото загального вигляду, фото об`єкта в контексті (навколишньому середовищі), фото найбільш цінних (характерних) елементів об`єкта, фото рухомих об`єктів (деталей), фото інтер`єрів, фото загроз (дії негативних чинників); акту стану збереження за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку.

Також, пунктом 5 Порядку визначення категорій пам`яток, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №452 від 22.05.2019 «Про затвердження Порядку визначення категорій пам`яток» визначено, що попередню оцінку відповідності об`єкта культурної спадщини ознакам, визначеним у пунктах 3 і 4 цього Порядку, проводить розробник облікової документації, що складається відповідно до Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, який затверджується Міністерством культури.

З наведеного вбачається, що занесенню об`єкта культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України передує певна робота спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини, до яких належить і Виконавчий комітет Ужгородської міської ради, та до повноважень якого віднесено виготовлення облікової документації на об`єкти культурної спадщини, що знаходяться на її території та подання пропозицій Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про занесення таких до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Разом з тим, Закон України «Про охорону культурної спадщини» покладає на Виконавчий комітет Ужгородської міської ради обов`язок забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на території вказаній території (п.1 ч.2 ст.6 Закону).

Таким чином, наведене вище свідчить про те, що відповідач повинен виконати вимоги положення Закону України «Про охорону культурної спадщини» та вищезазначених підзаконних актів, та в підсумку подати пропозиції про занесення Будинку правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166.

Згідно з статтями 6, 19 Конституції України: органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема щодо оскарження рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на положення ч. 2 ст. 139 КАС України, судовий збір у даній справі з відповідача стягненню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини у справі, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Керівника Ужгородської окружної прокуратури до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, третя особа - Департамент культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації - задоволити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область. м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, код ЄДРПОУ - 04053699) щодо невиконання вимог чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення - будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про занесення такого до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

3. Зобов`язати Виконавчого комітету Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область. м. Ужгород, пл. Поштова, буд. 3, код ЄДРПОУ - 04053699) виконати вимоги чинного законодавства України щодо виготовлення облікової документації на об`єкт культурної спадщини національного значення - будинок правління Ужгородського комітату (мур) в місті Ужгород, 1809 року спорудження, охоронний номер - 166 та подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня - Департаменту культури, національностей та релігій Закарпатської обласної державної адміністрації про занесення такого до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 травня 2022 року.

СуддяС.А. Гебеш