Справа № 160/24592/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСерьогіної О.В.
за участі секретаря судового засіданняТрайдук С.В.
представника позивача представника відповідача Димарьової В.В. Федущак Н.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮМ ПЛЮС" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:
06.12.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮМ ПЛЮС" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач щомісячно надавав послуги щодо надання права на отримання на автозаправних станціях паливно-мастильних матеріалів і не здійснював фактичного їх відпуску. Зазначає, що відповідно до підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу платниками акцизного податку є особа яка реалізує пальне, а тому безпосередньо сама операція з реалізації паливних карток та талонів на пальне, під час якої не відбувається фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального, не належить до операцій з реалізації пального в розумінні підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу. Також звертає увагу суду на неправомірність проведення фактичної перевірки. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
23.12.2021 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.01.2022 року. У судовому засіданні, відкритому 19.01.2022 року, оголошувалася перерва до 02.02.2022 року, 16.02.2022 року.
14.01.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив наступне. Непред`явлення направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки. В ході проведення перевірки встановлено, що позивач здійснює реалізацію пального, при цьому підприємство не зареєстровано платником акцизного податку, ліцензія на право оптової торгівлі відсутня. Відповідач вважає, що реалізація талонів на пальне та паливних карток підпадає під визначення поняття реалізація підакцизних товарів (продукція), що наведене у підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу. Просить суд відмовити в задоволенні позову.
19.01.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в який позивач зазначає, що відповідачем була проведена документальна внепланова перевірка, оскільки перед початком проведення фактичної перевірки позивачу була вручена письмова вимога про надання документів та їх перелік. Також зазначає, що дані, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення складеного на керівника позивача не знайшли свого підтвердження, про що було зазначено у справі про адміністративне правопорушення № 204/8813/20 відносно керівника ТОВ «ЮМ Плюс» ОСОБА_1 .
02.02.2022 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив позивача.
14.02.2022 року від позивача надійшли пояснення на позов.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 року продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.
Усною ухвалою суду від 16.02.2022 року, із занесеннями до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2022 року.
16.03.2022 року справа була знята з розгляду. 20.04.2022 року, 18.05.2022 відбувся подальший розгляд справи по суті.
У судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, що наведені у позові, відповіді на відзив та у поясненнях.
Представник відповідача вимоги позову не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов та в запереченнях на відповідь на відзив позивача.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Відповідно до висновків вказаного акта, перевіркою встановлено, що позивач здійснюючи операції з отримання від постачальників та реалізацію покупцям за договорами комісії палива з отримання (надання) до видаткових накладних на паливо смарт-карток, є платником акцизного податку в розумінні підпункту 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 Податкового кодексу України та відповідно до вимог пункту 231.1 статті 213 Кодексу має складати акцизні накладні та реєструвати їх в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Згідно з пунктом 117.3 статті 117 Податкового кодексу України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому Кодексом тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі 100 відсотків вартості пального, а саме: 907 730,94 грн.
На підставі акту перевірки № 518/04/36/07/10/РРО/31158199 від 16.11.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:
Отже, визначальним при розгляді цієї справи є питання про те, який товар був предметом спірної господарської операції власне пальне, чи паливні картки на його відпуск.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 14.1.4 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІ Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів внесено зміни до Закону № 481/95-ВР. Зокрема, запроваджено ліцензування видів господарської діяльне, виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Зазначені зміни на' чинності з 01 липня 2019 року.
За правилами частини 1 статті 15 Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального від 19.12.1995 року № 481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно із частиною 1 статті 16 вказаного Закону контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально - технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності окремих показників якості харчових продуктів.
Приписами частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії у розмірі 500000 грн.
Згідно з підпунктом 14.1.212. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання.
Згідно з підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (редакція до 01.01.2019 року) реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.
Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам (абзац другий підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції з 01.01.2019 року).
Відповідно до підпункту 212.1.15 Податкового кодексу України платником акцизного податку є особа, яка реалізує пальне.
Положеннями статті 231 Податкового кодексу України визначено, що платник податку при реалізації пального зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального та зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи.
Акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.
У разі здійснення операцій з реалізації пального, які передбачають відпуск пального через паливороздавальні колонки на автомобільних заправних станціях (комплексах), автомобільних газових заправних станціях, акцизна накладна складається у день проведення відпуску пального через паливороздавальні колонки на таких станціях незалежно від того, коли відбувся перехід права власності на таке пальне.
Згідно з пунктом 117.3 статті 117 Податкового кодексу України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому Кодексом тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального.
З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (комісіонер) та ТОВ «Підприємством по виробництву та переробці сільськогосподарської продукції «СМЄЛА» (комітент) укладено договір комісії №55-15 від 29.04.2015 року, згідно умов якого комісіонер передає, а комітент приймає та сплачує ПММ в кількості та по ціні вказаній в щомісячних звітах, які є невід`ємною частиною договору. Поставка палива відбувається на паливно-роздатних колонках, в мережі автозаправних комплексів «ОККО» (пункт 3.1 Договору). Остання дата звітного місяці, є датою поставки товару за поточний місяць (пункт 3.2 Договору). Товар рахується відвантаженим комісіонером та прийняти комітентом відповідно до акту приймання-передачі товару (пункт 4.1 Договору).
01.04.2016 року між позивачем (комісіонер) та громадянином України ОСОБА_1 (комітент) укладено договір комісії №26-16, згідно умов якого комісіонер передає, а комітент приймає та сплачує ПММ в кількості та по ціні вказаній в щомісячних актах, які є невід`ємною частиною договору. Поставка палива відбувається на паливно-роздатних колонках, в мережі автозаправних комплексів «ОККО» (пункт 3.1 Договору). Остання дата звітного місяці, є датою поставки товару за поточний місяць (пункт 3.2 Договору). Товар рахується відвантаженим комісіонером та прийняти комітентом відповідно до акту приймання-передачі товару (пункт 4.1 Договору).
01.04.2016 року між позивачем (комісіонер) та ТОВ «Сільскогосподарське підприємство «КОЛОР ИТ» (комітент) укладено договір комісії №57-16, згідно умов якого комісіонер передає, а комітент приймає та сплачує ПММ в кількості та по ціні вказаній в щомісячних актах, які є невід`ємною частиною договору. Поставка палива відбувається на паливно-роздатних колонках, в мережі автозаправних комплексів «ОККО» (пункт 3.1 Договору). Остання дата звітного місяці, є датою поставки товару за поточний місяць (пункт 3.2 Договору). Товар рахується відвантаженим комісіонером та прийняти комітентом відповідно до акту приймання-передачі товару (пункт 4.1 Договору).
Зі змісту даних договорів судом встановлені права та обов`язки сторін, які регулюють купівлю-продаж саме паливних карток і умовами цих договорів не передбачено передачу (відпуск, відвантаження) пального позивачем.
Надані позивачем первинні документи: акти приймання-передачі та бухгалтерські виписки оформлені на виконання договорів комісії, свідчать про реалізацію від продавця покупцю саме паливних карток, що на думку суду свідчить про те, що підприємство позивача не здійснювало будь-яких операцій з підакцизним товаром, зокрема пальним, а здійснювало операції із паливними картками.
Крім того, реалізовані на адресу ТОВ «Підприємство по виробництву та переробці сільськогосподарської продукції «СМЄЛА» (договір комісії №55-15), громадянина України ОСОБА_1 (договір комісії №26-16), ТОВ «Сільскогосподарське підприємство «КОЛОР ИТ (договір комісії №57-16) паливні картки попередньо були придбані підприємством позивача у ТОВ «Євромост - ЛС» (договір від 01.01.2019 року №01/01/19-41: паливна картка № НОМЕР_3 , паливна картка № НОМЕР_4 , паливна картка № НОМЕР_5 , паливна картка № НОМЕР_2 , паливна картка № НОМЕР_1 , паливна картка № НОМЕР_6 ) та ТОВ Торгівельна компанія «Імпульс» (договір від 01.01.2019 року №01/01/19-19: паливна картка № НОМЕР_7 , паливна картка № НОМЕР_8 , паливна картка № НОМЕР_9 , паливна картка № НОМЕР_10 , паливна картка № НОМЕР_11 , паливна картка № Д276320679, паливна картка № НОМЕР_7 ), що не заперечується відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення, договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Тобто продавець може передати покупцю лише те майно, яке є у його власності або буде у майбутньому.
З огляду на те, що ТОВ "ЮМ ПЛЮС" придбало у ТОВ «Євромост - ЛС» та ТОВ Торгівельна компанія «Імпульс» саме паливні картки, а не пальне, тільки паливні картки могли бути в подальшому продані позивачем.
В свою чергу, відповідач не надав суду доказів того, що позивач мав у власності пальне та здійснював будь-які операції із таким пальним, отже у спірних правовідносинах відсутні ознаки об`єкта оподаткування акцизним податком.
Суд приходить до висновку, що якщо суб`єкт господарювання здійснює операції лише з талонами та/або смарт-картками - на пальне, без реалізації пального в розумінні абзацу другого п.п.14.1.212 п.14.1 ст.14 ПКУ, при цьому договором передбачено постачання карток (талонів), як торгівельної послуги на отримання палива, то за такими операціями у суб`єкта господарювання не виникає підстав реєструватись платником акцизного податку з реалізації пального, об`єкт оподаткування акцизним податком при цьому не виникає.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність твердження контролюючого органу про те, що позивач здійснював операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку з реалізації пального та без отримання ліцензії за торгівлю пальним.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень покладено на контролюючий орган.
Відповідач не довів суду правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.
Належним способом захисту прав позивача є визнання відповідних податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.
Як вбачається із змісту вимог, позивач просить суд оскаржувані податкові повідомлення рішення визнати незаконними, що суперечить приписам частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 251, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 травня 2022 року.

Суддя О.В. Серьогіна