Справа № 460/10444/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2022 року м. Рівне №460/10444/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні)

ОСОБА_1
доМіністерства оборони України третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки
про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі третя особа-1), Рівненський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі третя особа-2), в якому просить суд:

визнати протиправним рішення відповідача, оформлене протоколом № 44, щодо відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, внаслідок виконання обов`язків військової служби;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по причині встановлення інвалідності III групи у зв`язку з настанням інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

За змістом позовної заяви позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що 09.06.2016 йому вперше було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням (пораненням, контузією), пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, у зв`язку з чим у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військово-зобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №975 від 25.12.2013, та інших нормативно-правових актів у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності. Після надіслання численних запитів в архіви з метою отримання необхідних документів, підтверджуючих поранення, позивач звернувся до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та документами, які вдалося зібрати, з метою отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги. В жовтні 2018 року пакет документів був скерований на розгляд до Міністерства оборони України, яке повернуло документи, покликаючись на відсутність довідки про причини та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що поранення не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 (справа №460/515/19) визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині п ановлення інвалідності. Після надіслання численних запитів в архіви з метою отримання необхідних документів, підтверджуючих поранення, позивач звернувся до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та документами, які вдалося зібрати, з метою отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги. В жовтні 2018 року пакет документів був скерований на розгляд до Міністерства оборони України, яке повернуло документи, покликаючись на відсутність довідки про причини та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що поранення не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 (справа №460/515/19) визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині п ановлення інвалідності. Після надіслання численних запитів в архіви з метою отримання необхідних документів, підтверджуючих поранення, позивач звернувся до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та документами, які вдалося зібрати, з метою отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги. В жовтні 2018 року пакет документів був скерований на розгляд до Міністерства оборони України, яке повернуло документи, покликаючись на відсутність довідки про причини та обставини порання (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що поранення не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Після цього ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019 Верховний Суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 по справі № 460/3084/20, а саме: визнав протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду та прийняття рішення за наслідками розгляду наданих ОСОБА_1 документів, а також зобов`язав Міністерство повторно розглянути такі документи, з урахуванням висновків суду наведених в судовому рішенні. В червні 2021 року позивач отримав лист від третьої особи-1, згідно з яким на виконання постанови Верховного Суду по справі № 460/3084/20 відповідачем прийняте рішення про відмову в нарахуванні та виплату позивачу спірної грошової допомоги. Таке рішення відповідач мотивував тими є самими обставинами, що й раніше, - відсутністю довідки про причини та обставини поранення. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача та зауважує, що у відповідь на запит Центральний архів філіалу військово-медичних документів Міністерство оборони Російської Федерації повідомив, що документи групового обліку поранених та хворих з в/ч пп 88870 на зберігання в архів не надходили, а тому інформації про ОСОБА_1 в архіві немає. Відтак позивач з незалежних від нього причин не може надати довідку про причини та обставини порання, отриманого ним під час перебування в країні, де велися бойові дії, а саме в Республіці Афганістан. Разом з тим вважає, що доказом того, що вказане поранення не пов`язане з вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є те, що ОСОБА_1 , будучи призваний на строкову службу в званні «рядовий», по її закінченню мав звання «старшина» і, крім того, нагороджений двома медалями «За бойові заслуги» - у 1988 році та «За відвагу» у 1989 році. При цьому, медаль за бойові заслуги отримана ним у тому ж періоді, коли він отримав поранення, а тому сам факт отримання такої медалі доводить, що обставини отримання поранення жодним чином не могли бути пов`язаними з алкогольним чи іншим сп`янінням а бойові заслуги отримана ним у тому ж періоді, коли він отримав поранення, а тому сам факт отримання такої медалі доводить, що обставини отримання поранення жодним чином не могли бути пов`язаними з алкогольним чи іншим сп`янінням

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву. Заперечення відповідача ґрунтуються на тому, що в пункті 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №975 від 25.12.2013, передбачено, що особи, яким виплачується одноразова грошова допомога в разі настання інвалідності, мають подати до уповноваженого органу (відповідного військового комісаріату), визначені цим пунктом документи, серед яких має бути також документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Проте позивачем такого документу подано не було, а жоден із поданих позивачем документів не свідчить про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) позивача не пов`язане з учиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. При цьому, представник відповідача наголосив, що п.11 Порядку №975 передбачає подання двох окремих документів: як то постанова відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення та іншого документа, що свідчить про причини та обставини поранення, які наразі є окремими документами та не замінюють один одного. При вирішені даної справи сторона відповідача просила врахувати правову позицію Верховного Суду, наведену у рішенні від 10.04.2019 по справі №822/220/18. Також відповідач зауважив, що у постанові від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20 Верховний Суд констатував, що подання документа про причини та обставини поранення для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги є обов`язком ОСОБА_1 , а у Міністерства оборони України обов`язок щодо витребування такого документа в спірних правовідносинах відсутній. За наведених обставин, відповідач просив в позові відмовити повністю.

Третя особа-2 подала до суду пояснення щодо позову, у якій навела аргументи та доводи на спростування позовних вимог, тотожні наведені відповідачем у відзиві.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив таке.

Згідно з архівною довідкою Федеральної державної комунальної установи Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації №4/85217 від 19.07.2016, за архівними документами встановлено, що ОСОБА_1 , призваний 13.04.1987 Володимирецьким РВК Рівненської області, проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з 9 листопада 1987 року (наказ №309) по 28 січня 1989 року (наказ №21) у спеціальності водія, у військовому званні рядовий; Військова частина польова пошта НОМЕР_1 з 18 лютого 1980 року по 27 січня 1989 року приймала участь в бойових діях на території Республіки Афганістан.

Проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 з листопада 1987 року по січень 1989 року підтверджується відмітками у Військовому квитку ОСОБА_1 - НОМЕР_2 .

За даними вказаного військового квитка ОСОБА_1 за час служби були присвоєнні такі військові звання:

- рядовий;

- молодший сержант;

- сержант;

- старший сержант;

- старшина.

Завершення військової служби у званні старшина підтверджено також контрольними талонами мобілізаційного припису.

Також у Військовому квитку наявна відмітка про те, що маючи спеціальність водія ОСОБА_1 пройшов перепідготовку з 05.07.1987 по 20.07.1987 та був допущений до управління БТР-70.

Крім цього, наявні записи про нагороди, а саме:

- нагороджений медаллю За бойові заслуги - указ ПВС від 08.12.1988;

- нагороджений медаллю Воїну-інтернаціоналісту від вдячного Афганського народу - указ ПРА №240.

Архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації №11/133992 від 08.10.2007 підтверджено, що ОСОБА_1 був нагороджений:

- медаллю За бойові заслуги - указ ПВС СРСР від 08.12.1988, посвідчення НОМЕР_3 ;

- медаллю За відвагу - указ ПВС СРСР від 24.05.1989, посвідчення НОМЕР_4 .

Згідно даних Центрального архіву і Головного управління кадрів Міноборони РФ Романік А.Ф. був нагороджений: медаллю За бойові заслуги - указ ПВС СРСР від 08.12.1988, посвідчення НОМЕР_3 і медаллю За відвагу - указ ПВС СРСР від 24.05.1989. При цьому, дані про вручення медалі За відвагу були відсутні, з огляду на що лише в 2005 році було прийнято рішення щодо організації вручення ОСОБА_1 вказаної нагороди.

У відповідь на анкету-запит Рівненського ОМВК №ВЗ/5463 від 01.08.2016, Федеральна державна комунальна установа Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації 01.11.2016 надала довідку Центрального архіву МО РФ, якою, зокрема, підтвердила, що в Указі Президії Верховної Ради СРСР від 24.05.1989 значиться: …нагородити: по Сухопутним військам медаллю За відвагу … ОСОБА_1 - рядового…. Основа: ЦА МО РФ, фонд 33, опис 1/12917с, справа 467, аркуш 73. В нагородному листі до Указу Президії Верховної Ради СРСР від 24.05.1989, по якому ОСОБА_1 , 1969 року народження, нагороджений медаллю За відвагу в спеціальності механіка водія БТР 117 окремого інженерно-саперного батальйону спеціального мінування 45 інженерно-саперного полку, зазначено: … Так, з 21 листопада по 03 грудня 1988 року приймав участь в складі 1-ї роти спеціального мінування 1117 ОІБСМ в бойовій операції по розмінуванню базових районів бунтівників в провінції Кабул. Так, з 27 листопада 1988 року рота спеціального мінування, в якій знаходився водій рядовий ОСОБА_1 , висувалась колоною в район бойових дій потрапила під обстріл мінометного вогню. В результаті обстрілу була підбита одна машина через яку зупинилася вся колона і всій колоні загрожувала небезпека. Але своїми чіткими і рішучими діями рядовий ОСОБА_1 пробрався до цієї машини на БТРі і зіштовхнув її у прірву, тим самим звільнив шлях всій колоні і колона без втрат особового складу дісталася до району бойових дій…. Основа: ЦА МО РФ, фонд 33, опис 1/12917с, справа 470, аркуш 356.

ОСОБА_1 має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 від 25.02.1997.

Відповідно до Висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи №856/Ж від 01.04.2016, при огляді ОСОБА_1 виявлено: в тім`яній ділянці справа 2х1,8 см., в лобно-скроневій ділянці зліва 0,3х0,2 см., на лівій бічній поверхні шиї в середній третині 0,8х0,2 см., на тилі лівої кисті в проекції середньої третини 2 п`ясної кістки 2х0,3 см., в підлопатковій ділянці справа 1,5х3 см., на переднєвнутрішній поверхні лівої гомілки у верхній третині 2х0,3 см. Розташовуються м`які, білосуваті, звивистої та невизначеної форми, западаючі по відношенню до оточуючої шкіри рубці, вказаних розмірів. За висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, описані рубці є наслідком загоєння ран, що могли утворитися внаслідок осколочних поранень, які виникли внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій в 1988 році.

Згідно Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1507 від 06.04.2016, вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, спини, лівої ноги, ЗЧМТ (контузія, 1988р.) колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1969 року народження, наслідком яких стали множинні шкіряні рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 856/ж від 01.04.2016, та які у подальшому призвели до розвитку захворювань: Стійких залишкових явищ перенесеної ЗЧМТ (1988р., контузія головного мозку) у вигляді післятравматичної та дисциркуляторної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст., прогресуючий, кризовий перебіг з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, вегето-судинною дисфункцією, частими (1-2 рази на тиждень) судинними кризами змішаного характеру (лікворо-гіпертензивні, вертебро-базилярні), мнестичним зниженням, емоційно-вольовою нестійкістю; Післятравматичний церебральний арахноїдит з вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, вираженим вестибуло-атактичним синдромом - центральною вестибулярною дисфункцією ІІ-ІІІ ст., стійко вираженим цефалгічним синдромом: Хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія (L5-S1) з больовим синдромом, що підтверджується військово-обліковими та медичними документами, - поранення, травма, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

З 11 травня 2016 року позивачу встановлена ІІІ група інвалідності в зв`язку з захворюванням (пораненням, контузією), пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що підтверджується довідкою МСЕК від 13.06.2016, серія АВ №0396992.

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату (в подальшому назву змінено на Рівненський об`єднаний міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, скорочено ІНФОРМАЦІЯ_1 ) для підготовки подачі документів для отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2013. При цьому, позивачем було надано усі зібрані ним особисто архівні довідки і відповіді на анкети-запити до усіх можливих архівних установфіліалів.

Серед вказаних відповідей наявна в тому числі відповідь Філіалу військово-медичних документів Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації №6/3/0-251 від 12.05.2017, за змістом якої в колекції історій хвороб воїнів-інтернаціоналістів Афганістану, які зберігаються в архіві історії хвороби ОСОБА_1 немає. При цьому, вказано, що документи групового обліку поранених і хворих медпункту в/ч пп НОМЕР_6 (Чарикар, Джабаль-ус-Сірадж РА), МПП в/ч пп НОМЕР_1 (Чарикар РА) на зберігання в архів взагалі не надходили.

18.05.2018 за вих.№13/570, документи заявника за його наполяганням були направлені Рівненським обласним військовим комісаріатом до Департаменту Фінансів Міністерства оборони України для розгляду в комісії та прийняття відповідного рішення.

08.10.2018 Департамент фінансів Міністерства оборони України листом за №248/316/1856 повернув документи ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши, що оскільки до пакету документів не надано копію довідки, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), то матеріали не можуть бути поданими на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Не погоджуючись з такими діями і рішеннями Міністерства оборони України ОСОБА_1 звернувся в суд.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №460/515/19 позов ОСОБА_1 було задоволено частково; Зобов`язано Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991 та до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019, рішення суду першої інстанції від 18.06.2019 у справі №460/515/19 скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково; Визнано протиправними дії Міністерства оборони України в частині повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 та додані документи щодо призначення та виплати одноразової грошову допомоги і прийняти рішення; В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання постанови суду апеляційної інстанції Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 24.09.2019 прийнято протокольне рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги. Причиною вказано не подання документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.

13.06.2019 Рівненською обласною МСЕК було здійснено повторний огляд ОСОБА_1 і підтверджено III групу інвалідності.

20.09.2019 Організація ветеранів інженерних військ - учасників бойових дій Форпост оформила довідку за №25-Р на механіка-водія БТР роти спеціального мінування 1117 ОІБСМ 45-го інженерно-саперного полку (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) дислокованого в м.Чарікар провінції Парван Республіки Афганістан рядового ОСОБА_1 , який проходив службу в частині з листопада 1987 року по січень 1989 року. В довідці зазначено, що 27.11.1988 при проведенні бойової операції в провінції Кабул рядовий ОСОБА_1 виконуючи поставлену задачу по розмінуванню базового району душманів, потрапив під потужний обстріл мінометного вогню, був поранений і отримав контузію від ударної хвилі снаряду, що розірвався. Був доставлений у військовий шпиталь м.Баграма, де проходив лікування з 27 листопада по 30 грудня 1988 року. Довідка підписана генерал-лейтенантом ОСОБА_2 - командиром 45 інженерно-саперного полку, та полковником ОСОБА_3 керівником бойових дій, посвідчені головою правління і скріплені печаткою Організація ветеранів інженерних військ учасників бойових дій Форпост.

Отримавши вказану довідку ОСОБА_1 15.01.2020 повторно звернувся до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ОМТЦК СП) для підготовки подачі документів для отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови КМУ №975 від 25.12.2013, який перенаправив пакет документів до Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ОТЦК СП).

Рівненський ОТЦК СП повернув документи на доопрацювання супровідним №12/1/46 від 16.01.2020.

27.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до Рівненського ОТЦК СП з проханням направити його документи до відповідної комісії Міністерства оборони.

Вказані документи були направлені супровідним №12/1/122 від 31.01.2020.

Супровідним №1/335 від 06.04.2020 Рівненський ОМТЦК СП направив ОСОБА_1 копію листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/329/огд щодо повернення без реалізації документів для призначення одноразової грошової допомоги.

З листа вбачається, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.08.2019, Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 24.09.2019 прийнято протокольне рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової допомоги по причині не подання документу, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва). Довідка ж громадської організації не може бути прийнята, так як не відповідає зразку довідок, що наведені у Положенні про медичне обстеження у Збройних Силах СРСР (на мирний та воєнний час), затвердженому наказом Міноборони СРСР №260 від 09.09.1987.

Вказані вище обставини не заперечуються сторонами у заявах по суті справи, а також встановлені постановою Верховного Суду від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20.

Не погодившись з рішенням відповідача від 24.09.2019 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, рішенням Рівненського окружного адміністративного від 30.07.2020 по справі № 460/3084/20, залишеним без мін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020, визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду у встановлений спосіб та неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 та доданих до неї документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а також зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і додані до неї документи та прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії відповідно до Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991 та до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загиблі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, а також нарахувати і виплатити йому вказану одноразову грошову допомогу.

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.11.2020 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо нерозгляду у встановлений спосіб та неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 та доданих до неї документів щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії; зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 і додані до неї документи стосовно виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІII групи інвалідності, відповідно до вимог Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, з урахуванням мотивів, викладених у цьому рішенні; в іншій частині позову відмовлено.

В червні 2021 року ОСОБА_1 отримав повідомлення із Рівненський ОТЦК СП за №12/1/1107 від 06.05.2021 про направлення йому витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 25.03.2021 за № 44, в якому зазначається, що на виконання постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 460/3084/20 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ПІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Підставою для такої відмови слугувало те, що ОСОБА_1 не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва).

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо призначення спірної одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону Про військовий обов`язок і військову службу №2232-XII від 25.03.1992, за правилами статті 41 якого, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991.

За статтею 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991, дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За правилами частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991, (в редакції, що діяла до 01.01.2017 - до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України №1774-VIII від 06.12.2016, тобто на момент встановлення позивачу інвалідності як особі після її звільнення з військової служби внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6) встановлення військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності;

9) отримання військовозобов`язаним або резервістом, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, поранення (контузії, травми або каліцтва) при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

А відповідно до частини першої статті 16-2 вказаного Закону у відповідній редакції, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно з частиною дев`ятою статті 16-3 цього Закону, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Закону, Кабінет Міністрів України постановою №975 від 25.12.2013 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або, у разі відмови, для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (у відповідній редакції) визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, копію сторін

Подання зазначених у пункті 11 Порядку документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст.16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991 (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

За вимогами частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 по справі № 822/220/18 (провадження №К/9901/58778/18) вказав, що вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною. При цьому, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цій справі відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п.11 Порядку №975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №729/426/17, від 21.08.2018 у справі № 295/13892/16-а, від 23.10.2018 у справі № 822/3005/17, від 11.12.2018 у справі № 740/1538/17, від 29.01.2019 у справі №293/342/17, та у розвиток позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.10.2018 у справі №265/7930/16-а, сформулювати правовий висновок, за яким, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адмініс

У пунктах 70-72 постанови Верховний Суд зазначив, що при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за №177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402). З огляду на викладене, відсутність у абзаці 6 п.11 Порядку №975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення. Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.

Суд повторює, що подання зазначених пунктом 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у статті 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.

Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Тому, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною .

При цьому, як встановив суд, Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).

Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 822/21/18, від 04 червня 2019 року у справі № 751/2133/17, від 12 липня 2019 року у справі № 280/4490/18, від 07 серпня 2020 року у справі № 178/986/17(2-а/178/24/17), від 27 січня 2020 року у справі № 822/14/18, від 21 січня 2021 року у справі №808/4149/17.

Відсутність документів, визначених пунктом 11 Порядку №975, зокрема, про причини і обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міноборони для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міноборони приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.

Відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених пунктом 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.

Враховуючи заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міноборони, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міноборони достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №806/1107/17.

Крім того, згідно з правовою позицією Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.04.2019 у справі № 822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво), не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребування.

У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 були зібрані інші документи, які, на думку останнього, достеменно доводять, що отримані ним у 1988 році під час військової служби на території країни, де в той час велись бойові дії, а саме в Республіці Афганістан, закрита черепно-мозкова травма у вигляді контузії головного мозку та вогнепальні осколкові поранення голови, лівої руки, спини, лівої ноги, жодним чином не пов`язані з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення та не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Зокрема, позивач покликається на архівні довідки про нагородження двома медалями: 08.12.1988 року - За бойові заслуги та 24.05.1989 - За відвагу, а також відомості з нагородного листа до Указу ПВР СРСР від 24.05.1989, у яких детально описані обставини, які мали місце 27.11.1988 під час того, як позивач приймав участь у бойовій операції по розмінуванню базових районів бунтівників в провінції Кабул та отримав поранення (контузію).

Більше того, позивач стверджує, що сам факт його нагородження медалями і його послужна картка, за якою позивачу за два роки після присвоєння первинного військового звання рядовий було почергово присвоєно звання молодший сержант, сержант, старший сержант і старшина, доводять відсутність щодо нього обмежень, встановлених у ст.16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-XII від 20.12.1991.

Крім того, позивач наголошує, що додатковим свідченням про те, що його поранення не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є довідка №25-Р 20.09.2019, видана Організацією ветеранів інженерних військ - учасників бойових дій Форпост на механіка-водія БТР роти спеціального мінування 1117 ОІБСМ 45-го інженерно-саперного полку (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) дислокованого в м.Чарікар провінції Парван Республіки Афганістан рядового ОСОБА_1 , який проходив службу в частині з листопада 1987 року по січень 1989 року. В довідці зазначено, що 27.11.1988 при проведенні бойової операції в провінції Кабул рядовий ОСОБА_1 виконуючи поставлену задачу по розмінуванню базового району душманів, потрапив під потужний обстріл мінометного вогню, був поранений і отримав контузію від ударної хвилі снаряду, що розірвався. Був доставлений у військовий шпиталь м.Баграма, де проходив лікування з 27 листопада по 30 грудня 1988 року. Довідка підписана генерал-лейтенантом ОСОБА_2 - командиром 45 інженерно-саперного полку, та полковником ОСОБА_3 керівником бойових дій, посвідчені головою правління і скріплені печаткою Організація ветеранів інженерних військ учасників бойових дій Форпост.

Поряд з цим, у позовній заяві позивач підсумовує, що жодних інших документів в архівах не зберіглося, а тому він позбавлений можливості будь-якими іншими документами додатково підтвердити обставини одержання ним поранення (контузії, травми, каліцтва).

В контексті таких доводів позивача суд звертає, що отримання ним будь-яких нагород (медалей, відзнак тощо) під час проходження військової служби, так само як і позачергове присвоєння наступного військового звання, свідчить лише про успішне несення ним такої служби. Тобто, відповідні обставини підтверджують лише характер (якість) проходження ОСОБА_1 військової служби у певні періоди, однак жодним чином, навіть опосередковано, не можуть свідчити про причини та обставини отримання ним порання, в тому числі підтверджувати, що таке поранення не було отримане при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або бути наслідком навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Щодо покликання позивача на довідку №25-Р 20.09.2019, видану Організацією ветеранів інженерних військ - учасників бойових дій «Форпост», то суд звертає увагу на таке.

Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 (далі Положення № 530), в редакції, чинній на момент прийняття відповідачем спірного рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, було передбачено, що документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України командир військової частини.

Документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються такі документи, зокрема, копії довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або копія акта про нещасний випадок (архівної довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)), або інші документи про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), зазначені в абзаці першому пункту 21.8 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, зокрема про те, що травма (поранення, контузія, каліцтво) не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження,- у разі встановлення інвалідності внаслідок отриманого поранення, травми, контузії або каліцтва.

При цьому, суд наголошує, що з вступної частини наказу Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 слідує, що Положення № 530 прийняте відповідно до, зокрема, Порядку № 975.

В свою чергу, пункт 21.8 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі Положення № 402), встановлював, що при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).

Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).

Аналізуючи наведені вище норми права у їх взаємозв`язку суд приходить до висновку про те, що довідка про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надається для вирішення питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, має ґрунтуватися на достовірних документах про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення (контузії, травми, каліцтва), як от записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи, та не може ґрунтуватися на показаннях свідків.

Разом з тим, надана позивачем відповідачу довідка Організації ветеранів інженерних військ - учасників бойових дій «Форпост» №25-Р 20.09.2019 не містить покликання на документи, що стали підставою для її видачі, а фактично ґрунтується на свідченнях осіб, що підписали таку довідку.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що довідка Організації ветеранів інженерних військ - учасників бойових дій «Форпост» №25-Р 20.09.2019 не може вважатися належною (достовірною) довідкою про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) в розумінні Положень №№ 402, 530 та, відповідно, Порядку № 975.

Більше того, суд звертає увагу на те, що оскаржуване позивачем у цій справі рішення відповідача про відмову в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги було прийняте на виконання постанови Верховного Суду від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20.

При цьому, з моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20 позивач не надавав відповідачу будь-яких інших додаткових документів, окрім тих, що були надані раніше та, відповідно, досліджувалися судом касаційної інстанції в ході розгляду справи № 460/3084/20.

Тобто, достатність наданих позивачем документів для констатації наявності в останнього права на отримання спірної одноразової грошової допомоги, що є предметом спору в цій справі, вже досліджувалася Верховним Судом в межах справи № 460/3084/20.

Так, у постанові від 29.01.2021 по справі № 460/3084/20 Верховний Суд вказав, що у контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, колегія суддів приходить до висновку, що суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги на підставі поданого ним документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) та зобов`язання виплатити одноразову грошову допомогу.

В силу вимог частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин позивачем не був наданий визначений Порядком № 975 документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а тому оскаржуване рішення відповідача, оформлене протоколом № 44, про відмову в призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності після звільнення з військової служби, внаслідок виконання обов`язків військової служби, відповідає критеріям до рішення суб`єкта владних повноважень, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, позаяк, прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Відтак, в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Рівненський міський територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач - Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6,м. Київ,03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

Повний текст рішення складений 24 травня 2022 року

Суддя У.М. Нор