Справа № 480/9272/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2022 року Справа № 480/9272/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Осіпової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9272/21 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, як судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік у розмірі посадового окладу судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Свої вимоги мотивує тим, що вона працює суддею Охтирського міськрайонного суду Сумської області з 21.07.2020 по теперішній час. 05.11.2020р. у зв`язку із наданням позивачу частини основної щорічної відпустки, видано наказ про надання позивачу допомоги на оздоровлення за 2020 рік. Позивач вказує, що ТУ ДСАУ в Сумській області безпідставно не нарахувало та не виплатило їй як судді матеріальну допомогу на оздоровлення за 2020 рік, встановлену статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку з чим вона звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою від 21.09.2021р. позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 09.11.2021р. відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач у поданому відзиві зазначає, що управлінням вказаний наказ не був прийнятий до виконання на тій підставі, що позивач, перебуваючи на посаді помічника судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області, вже отримала грошову допомогу за 2020 рік (матеріальна допомога на оздоровлення). Така виплата здійснюється один раз на рік під час надання щорічної основної відпустки. На кожного працівника під час формування фонду оплати праці на відповідний бюджетний рік передбачена одна допомога на оздоровлення (грошова допомога). Отже, такі дії відповідача як державного органу, розпорядника бюджетних коштів, є правомірними, а тому у задоволенні позову просить відмовити.
Від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що Головне управління ДКС України у Сумській області жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдавало, внаслідок чого не може нести відповідальність за невиплату відповідних коштів, завдану діями інших суб`єктів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Указом Президента України «Про призначення суддів» № 268/2020 від 07.07.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області безстроково.
Наказом голови Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 6-К від 20.07.2020 позивача зараховано до штату Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Наказом голови Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 7-К від 29.07.2020 ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 15 відсотків посадового окладу за наявності стажу роботи більше 3 років, починаючи з 28.07.2020.
Наказом голови Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 1-К від 06.04.2021 внесено зміни до п.2 наказу голови суду № 7-К від 29.07.2020 та встановлено позивачу щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 20 відсотків посадового окладу з 28.07.2020 за наявності стажу роботи понад 5 років.
Відповідно до наказу голови Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 45 від 05.11.2020 позивачу надано частину щорічної основної відпустки за період роботи з 21.07.2020 по 21.07.2021 тривалістю 1 календарний день 05.11.2020 з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу судді.
16.11.2020 ОСОБА_1 на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області направлено лист щодо повідомлення причин невиплати станом 16.11.2020 матеріальної допомоги на оздоровлення згідно ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
27.11.2020 на офіційну адресу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області позивачем направлено листа, в якому вона наголошувала територіальному управлінню на неухильне дотримання вимог чинного законодавства та наполягала на виплаті їй, як судді, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, що визначено положеннями ст. 134 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», проте допомога так виплачена і не була.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.
Відповідно до частин першої та другої статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон № 1402-VIII) визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Відповідно до частини 1 статті 135 Закону 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною четвертою статті 135 Закону 1402-VIII передбачено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.
Статтею 136 Закону 1402-VIII встановлено, що суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.
Згідно зі статтею 149 Закону 1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.
Відповідно до частини 4 статті 148 Закону 1402-VII функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.
Згідно з частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
За змістом частин 1, 4 статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.
Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
У рішенні від 11 березня 2020 року №4-р/2020 у справі № 1-304/2019 (7155/19), в якій розглянуто конституційне подання Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Законів України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року №1402-VIII, "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16 жовтня 2019 року №193-IX, "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII, Конституційний Суд висловив позицію, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; суддівська винагорода є гарантією незалежності судді та невід`ємною складовою його статусу; зменшення органом законодавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у виді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому.
Відповідно до статті 57 Закону України "Про державну службу" державним службовцям надається щорічна основна оплачувана відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законом не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою грошової допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати.
З аналізу наведених норм чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства випливає, що розмір суддівської винагороди встановлюється виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів", на що безпосередньо вказує частина друга статті 130 Конституції України. Виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією судді, закріпленою на законодавчому рівні спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів", який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні. При підготовці бюджетного запиту та подальшого затвердження кошторису враховується виплата однієї допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, виплати, передбачені статтею 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", є однією з гарантій незалежності судді. При цьому єдиною необхідною умовою для виплати судді допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який є спеціальним нормативно-правовим актом, визначає надання судді щорічної оплачуваної відпустки, Закон не містить будь-яких виключень з цього правила.
Натомість, грошова допомога, виплата якої передбачена статтею 57 Закону України "Про державну службу", є гарантованою виплатою державному службовцю, тобто особі з іншим статусом, аніж суддя, що виплачується в порядку та у розмірі, встановленому Законом України "Про державну службу", сфера дії якого не поширюється на суддів.
Отже, ОСОБА_1 після її призначення на посаду судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області та зарахування до штату суду з 20 липня 2020 року набула право на виплату допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на те, що суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Яценко Н.Г. у 2020 році не отримувала допомогу на оздоровлення на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суд приходить до висновку щодо необґрунтованості доводів відповідача про відсутність обов`язку виплати судді позивачу допомоги на оздоровлення за 2020 рік в розмірі посадового окладу судді.
Відтак, позов підлягає задоволенню.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки при поданні даного позову судовий збір не сплачувався на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Сумській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення за 2020 рік, як судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова