Справа № 947/21849/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 947/21849/21
Головуючий в 1 інстанції: Васильків О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова В.В. №087/21 від 24.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника управління - начальника інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Єфремова В.В. №111/21 від 12.07.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн., провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позову зазначалось, що винесені постанови є протиправними, упередженими, прийнятими з численними порушеннями законодавства та такими, що підлягають скасуванню, оскільки в діях позивачки відсутні як подія, так і склад адміністративних правопорушень. Суб`єктом владних повноважень під час прийняття оскаржуваних постанов проігноровано норми діючого законодавства, позапланова перевірка проводилась безпідставно, протоколи про адміністративні правопорушення складені в порушення вимог чинного законодавства, а розгляд адміністративних справ проводився без повідомлення про прийняте рішення, а у випадку прийняття другої постанови розгляд справи про адміністративне правопорушення звівся суто до вручення особі оскаржуваної постанови та інших документів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року, ухваленого у відкритому судовому засіданні позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що під час здійснення позапланового заходу на об`єкті будівництва, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та при розгляді справ про адміністративні правопорушення Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради діяло на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією України та законами України. В діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 9 ст. 96 та ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Крім того, апелянт наполягає, що позивач пропустив строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України на оскарження постанови № 087/21 від 24.06.2021 року без поважних причин, а тому позов у цій частині має бути залишено без розгляду.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, до суду не з`явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, відповідач причин своєї неявки суду не повідомив, тому у відповідності до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; .

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 23.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною В.І. (т.1 а.с.89-91).

З технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_2 , складеного інженером ОСОБА_2 , вбачається, що квартира зареєстрована Міським агентством з приватизації житла на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 202750 від 22.05.2007 року (т. 1 а.с.94-96). Вказаний технічний паспорт був виготовлений у процесі приватизації та починаючи у 2007 році містить відмітку «Балкон - S=(1,04х5,20)=5,4х0,3=1,6 кв.м. - самовільно побудован».

Наказом начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 01.06.2021 року № 01-13/121ДАБК «Про проведення позапланової перевірки» визначено провести позапланову перевірку на об`єкті «Виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 », суб`єкт містобудування ОСОБА_1 . Предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (т.2 а.с.147).

Згідно Акту про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 07.06.2021 року, складеного головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Чернявською В.О., ОСОБА_1 не допустила посадових осіб органу ДАБК на об`єкт будівництва: виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 для проведення позапланової перевірки. Від отримання примірника акту ОСОБА_1 відмовилась, примірник надіслано поштою (т.2 а.с.147-148).

07.06.2021 року головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Чернявською В.О. складено Припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, відповідно до якого головний спеціаліст з метою усунення виявлених порушень вимагає забезпечити безперешкодний доступ посадови осіб Управління до вищевказаного об`єкта будівництва для проведення всебічної повноцінної та об`єктивної перевірки в термін до 18.06.2021 року (т.2 а.с.150-151). Припис має відмітку, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання примірнику припису, примірник направлено поштою.

07.06.2021 року головним спеціалістом інспекційного відділу №1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради Чернявською В.О. складено Протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент проведення перевірки з виїздом на місце не забезпечила доступ посадових осіб Управління до квартири за вказаною адресою 07.06.2021 року, запитувану документацію для проведення всебічної, повноцінної та об`єктивної перевірки не надала (т.2 а.с.152-154). Протокол має відмітку, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання примірнику припису, примірник направлено поштою.

24 червня 2021 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. Від підпису в постанові ОСОБА_1 відмовилась, копію постанови надіслано Укрпоштою (т.2 а.с.160-164).

12 липня 2021 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. Зазначену постанову ОСОБА_1 отримала 12.07.2021 року, про що свідчить її власноручний підпис (т.2 а.с.193-197).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 9 ст. 96 та ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, відповідач не довів правомірність прийнятих рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Київського районного суду м.Одеси від 16 листопада 2021 року відповідає, а викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

При цьому, плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю і проводиться за наявності хоча б однієї із зазначених підстав: 1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; 2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; 3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; 4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю; 5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом; 6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Частиною 2 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 41 зазначеного Закону посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Постанови органів державного архітектурно-будівельного контролю можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, або до суду (ч. 7 ст. 41 Закону № 3038-VI).

Системний аналіз вищевказаних положень профільного законодавства України дозволяє прийти до висновку, що архітектурно-будівельний контроль це специфічна й владна діяльність уповноваженого органу державної влади, що має на меті перевірити дотримання зобов`язаними суб`єктами (замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Тобто, коло об`єктів та суб`єктів архітектурно-будівельного контролю є обмеженим, а мета владної діяльності чітко визначена. При цьому, для проведення такої діяльності суб`єкт владних повноважень цілком очікувано наділяється відповідними повноваженнями та до нього застосовуються обмеження у вигляді встановлення обов`язків у певному обсязі з метою дотримання балансу інтересів державного та приватного характеру при здійснені архітектурно-будівельного контролю.

Процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями (далі - суб`єкти містобудування) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 (далі - Порядок № 553).

Звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, відповідно до п. 7 Порядку № 553, є однією із підстав для проведення позапланової перевірки.

Пунктом 71 Порядку № 553 передбачено, що з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (далі - звернення) при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (далі - комісія). Комісія здійснює колегіальний розгляд звернень фізичних чи юридичних осіб протягом десяти робочих днів з дати їх надходження.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю не пізніше ніж за чотири дні до дня розгляду заяви повідомляє заявнику та замовнику про час і місце засідання Комісії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті зазначеного органу та додатково телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у зверненні) або з використанням електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у зверненні, доданих до нього документах).

Розгляд звернень здійснюється за участю заявника та замовника або їх представників. Заявник, замовник та/або їх представники мають право надавати пояснення та подавати додаткові матеріали з питань, зазначених у зверненні, з обов`язковим відображенням відповідної інформації у протоколі. У разі неявки замовника або його представника після належного їх повідомлення у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту, заява розглядається без його участі. В свою чергу, у разі неявки заявника розгляд заяви переноситься на іншу дату, про що замовник і заявник повідомляються у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту. У разі повторної неявки заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду звернення комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком. Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини персонального складу комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним. Висновок комісії повинен обов`язково містити: дату та місце проведення засідання комісії;склад комісії, що здійснювала розгляд звернення, та результати голосування (за, проти чи утримався);реквізити та суть звернення;рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення.

З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Таким чином, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності є однією із підстав для проведення позапланової перевірки. Для цього, суб`єкт владних повноважень після отримання такого звернення має забезпечити його розгляд у строк, що не перевищує 10 робочих днів на засіданні відповідної комісії з розгляду звернень, результати якого мають бути оформлені висновком. У випадку коли комісія приходить до висновку про обґрунтованість підстав для проведення позапланової перевірки, то про це зазначається у висновку та в подальшому видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Згідно п. 9 Порядку № 553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва. Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю фіксування процесу проведення перевірки здійснюється з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.

Пунктом 11 Порядку № 553 визначено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Пунктом 13 Порядку № 553, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, має право, зокрема, бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; за результатами перевірки отримувати та ознайомлюватись з актом перевірки, складеним органом державного архітектурно-будівельного контролю;

При цьому, згідно п. 14 Порядку № 553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Пунктами 16-17 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис). У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.

Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності (п. 20 Порядку № 553).

Згідно п. 22 Порядку № 553 постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Колегія суддів акцентує увагу, що державний архітектурно-будівельний контроль може бути проведений лише відносно суб`єктів містобудування, які будують або збудували об`єкт будівництва із застосуванням фото, аудіо- та відеотехніки. Саме у суб`єктів містобудування виникає необхідність виконання обов`язків, передбачених п. 14 Порядку №553 при здійсненні відносно них архітектурно-будівельного контролю.

Судом встановлено, що 17 травня 2021 року до відповідача надійшло звернення від ОСОБА_3 про порушення ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності (т. 2, а.с. 143-144).

Висновком комісії Управління щодо розгляду звернень фізичних та юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності № 119 від 24.05.2021 року рекомендовано провести позапланову перевірку у зв`язку з її обґрунтованістю на підставі вищевказаного звернення за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 145).

Наказом начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 01.06.2021 року № 01-13/121ДАБК «Про проведення позапланової перевірки» визначено провести позапланову перевірку на об`єкті «Виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 », суб`єкт містобудування ОСОБА_1 . Предмет перевірки: дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (т.2 а.с.147).

Як вбачається з матеріалів справи позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП за недопущення посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкти будівництва під час здійснення ними державного архітектурно-будівельного контролю.

Недопуск посадових осіб уповноваженого органу до проведення перевірки може виражатись як у вчиненні будь-яких активних дій з боку суб`єкта містобудівної діяльності або його представників, що фактично перешкоджають здійсненню такого заходу державного архітектурно-будівельного контролю, так і у пасивній поведінці цього ж суб`єкта, який будучи завчасно обізнаним про день, час і місце її проведення, свідомо, за відсутності на те поважних причин, не створив належних умов для цього, в тому числі, не забезпечив доступ до об`єкта перевірки.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 09.12.2019 у справі 822/836/16 та від 06.02.2020 у справі № 208/537/17 (2-а/208/120/17)

Водночас, суб`єктами містобудування для цілей державного архітектурно-будівельного контролю слід визнавати й власників квартир, які провели реконструкцію квартири без дотримання встановленого порядку, оскільки це становить небезпеку для інших мешканців будинку, порушує їх право на безпечні умови життя, створює загрозу життю та здоров`ю таких осіб. Це випливає також з того, що власність не тільки надає переваги власнику, а й покладає на нього низку обов`язків перед суспільством та державою. Поняття «власність зобов`язує» пов`язане з принципом поєднання інтересів власника та інших осіб, обов`язком використовувати власність у своїх інтересах з неухильним обов`язком поважити інтереси всього суспільства.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 14.11.2019 у справі № 826/2966/16, від 15.11.2019 у справі № 826/198/16, від 26.02.2020 у справі № 826/13788/15.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи встановлені обставини та наявне правове регулювання, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка не може вважатися суб`єктом містобудування з тих міркувань, що достовірних відомостей про здійснення ОСОБА_1 будівельних робіт не надано. При цьому, фотографії (т. 2 а.с. 205) також не містять інформації про виконання позивачкою будь-яких будівельних робіт (зокрема, відсутні будівельні матеріали та/або інструменти, тощо).

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП.

Крім того, як вже зазначалося згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , складеного інженером ОСОБА_2 маже 15 років тому у 2007 році міститься відмітка «Балкон - S=(1,04х5,20)=5,4х0,3=1,6 кв.м. - самовільно побудован». Вказаний технічний паспорт був виготовлений у процесі приватизації квартири у 2007 році .

Позивачка придбала квартиру АДРЕСА_2 23 серпня 2018 року, при цьому згідно експлікації квартири за технічним паспортом, виготовленим ПП «Салена» 20.09.2021 року, загальна площа квартири становить 48.8 кв.м., в тому числі балкон 1,6 кв.м., про самочинність будівництва якого будь-які відмітки відсутні.

Зазначені обставини на думку суду апеляційної інстанції дають підстави дійти висновку, що доводи апеляційної скарги в частині наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, за які її було притягнуто до відповідальності не доведені УДАБК ОМР належними та допустимими доказами, тому висновки суду першої інстанції є вмотивованими, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини.

Крім того, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги наданий відповідачем доказ, а саме відеозапис (т. 2, а.с. 209) та зазначає, що при прийнятті рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 188-42 КУпАП вказаний відеозапис не досліджувався, тому не може оцінюватися судом як допустимий доказ в контексті спірних правовідносин.

Частиною 9 ст. 96 КУпАП встановлена відповідальність за експлуатацію об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), крім порушень, передбачених частиною восьмою цією статті.

У постанові Верховного Суду України від 04.03.2014р. у справі № 21-433а13 зазначено, що експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення насамперед полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду у справі № 355/818/17 від 23 листопада 2018 року.

Таким чином, логічним висновком є судження про те, що обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку його використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена чітка відповідальність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04.03.2014 р. у справі № 21-433а13 та, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 р. у справі № 826/19576/13-а.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ст. 9 КУпАП, визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 9 ст. 96 КУпАП суб`єкт владних повноважень не пересвідчився поза розумним сумнівом у наявності належних та достатніх доказів вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про недотримання ним вимог статей 7, 245, 280 КУпАП.

Так, матеріали справи не містять доказів, що вказують про вчинення позивачем діяння, передбаченого ч. 9 ст. 96 КУпАП, відомостей про час вчинення правопорушення також не має, що позбавляє можливості перевірити правомірність притягнення позивачки до відповідальності без порушення строку встановленого статтею 38 КУпАП.

До того ж, суд першої інстанції вірно встановив, що і у цьому випадку, позивачка не може вважатися суб`єктом правопорушення, яке ставиться їй у вину, оскільки до такої відповідальності може бути притягнута особа, яка після завершення будівництва та початку його використання не ввела в експлуатацію об`єкт будівництва.

Щодо доводу апелянта про те, що позивачем пропущено строк, визначений ч. 2 ст.286 КАС України на оскарження постанови № 087/21 від 24.06.2021 року без поважних причин, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Колегія суддів звертає увагу, що положення ч. 2 ст. 286 КАС України в контексті спірних правовідносин слід розуміти за змістом не буквально, а враховувати обставини кожної конкретної ситуації та надані сторонами докази, оскільки за своєю суттю положення наведеної норми КАС України є ширшим за його буквальний (текстуальний) зміст. Тому при вирішенні питання стосовно дотримання строку на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності слід перевіряти не лише факт прийняття оскаржуваного рішення, а й ознайомлення такої особи із його повним змістом, оскільки саме після цього такий суб`єкт може сформувати свою правову позицію та скористатися правом на оскарження ухваленого (прийнятого) рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували те, що 24.06.2021 року Управління після завершення розгляду справи оголосило в присутності позивачки спірне рішення. Посилання апелянта в контексті досліджуваного питання на фотозображення з камери відеоспостереження суд оцінює критично та вважає, що воно не підтверджує ні факту прийняття рішення у цей день, ні факту доведення його змісту до ОСОБА_1 . Більш того на ньому не відображено конкретного часу, коли його було зроблено що є перешкодою для встановлення обставин, які мають значення у цій справі. Тому висновок суду першої інстанції про те, що строк оскарження спірної постанови слід рахувати з 07.07.2021 року є обґрунтованим.

Стосовно постанови від 24.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП за не допущення посадових осіб до проведення перевірки колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач не надав правоустановчі документи та не допустив посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкт перевірки, у зв`язку із чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 188-42 КУпАП, за що на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Однак, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 07.06.2021 р. під час розмови з головним спеціалістом управління ДАБК ОМР ОСОБА_4 повідомила, що ніякі будівельні роботи не проводить, у чому запропонувала пересвідчитись спеціалісту особисто, однак без порушення права на недоторканість житла.

Також, колегія суддів звертає увагу, що головним спеціалістом управління ДАБК ОМР Чернявською В.О. були зроблені фото балкону позивача, а також встановлено, що під час розмови з головним спеціалістом управління ДАБК ОМР Чернявською В.О., вимоги про надання їй будь-яких документів не надходило, жодних актів в присутності позивача не складалось.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в приписі від 07.06.2021 р. зазначено про необхідність забезпечити доступ посадових осіб до об`єкту в термін до 18.06.2021 р., однак матеріали справи не містять доказів намагання посадових осіб потрапити на перевіряємий об`єкт.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення пов`язаного із не допуском посадових осіб та не виконанням припису, а тому постанова від 24.06.2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 188-42 КУпАП за не допущення посадових осіб до проведення перевірки є незаконною та обґрунтовано скасована судом першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеса від 16 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту постановлення, остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець