Справа № 540/553/22
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/553/22
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонського міського суду Херсонської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

24.01.2022 ОСОБА_1 вернулась до Херсонського окружного адміністративного суду із позовом до Херсонського міського суду, в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Херсонського міського суду щодо розгляду скарги позивача від 29.12.2021 не об`єктивно, без перевірки викладених в ній фактів, без участі позивача та без прийняття рішення відповідно до чинного законодавства;

- зобов`язати Херсонський міський суд повторно об`єктивно розглянути скаргу позивача від 29.12.2021, перевірити викладені в ній факти за участі позивача та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з порядком та результатом розгляду її скарги від 29.12.2021 на дії секретаря судового засідання Ференц А.І. при складанні 02.12.2021 довідки про відкладення розгляду цивільної справи № 766/11614/21.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі ч.1 ч.1 ст.170 КАС України, оскільки заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Не погодившись з прийнятим рішенням позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказує, що висновки суду про те, що спірні правовідносини виникли внаслідок незгоди позивача з процесуальними рішеннями суду у цивільній справі, не відповідають дійсним обставинам. Нею, як стороною у цивільній справі № 766/11614/21, не оскаржувались процесуальні рішення судді. Судом залишено поза увагою той факт, що будь-яка ухвала про відкладення розгляду справи № 766/11614/21 суддею не приймалась, а тому не могла бути оскаржена в апеляційному порядку. У скарзі від 02.12.2021 вона не погоджувалась з діями секретаря судового засідання Ференц А.І., яка не здійснила фіксування судового засідання, а склала довідку про відкладення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, що підставою для звернення позивача до адміністративного суду із позовною заявою стали дії міського суду, які полягають у не належному, на думку позивача, розгляді її скарги, що подавалась на дії секретаря судового засідання Ференц А.І, яка не здійснила фіксування судового засідання технічними засобами, як то передбачено вимогами законодавства, натомість склала довідку, в якій вказала, що фіксування засідання не здійснювалось через зайнятість судді в іншому провадженні. Позивач вважає, що відомості довідки не відповідають дійсним обставинам, так як ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які є сторонами у цивільній справі №766/11614/21, що перебуває у провадженні Херсонському міського суду на розгляді у судді Шестакової Я.В., спілкувались із суддею у той момент, коли мало проходити судове засідання. Звернувшись до керівництва міського суду зі скаргою на дії секретаря судового засідання, в якій просила вжити заходів реагування щодо факту складення секретарем означеної довідки, позивач отримала відмову, оформлену листом. Позивач вважає відмову необґрунтованою, а скаргу такою, що не була розглянута відповідачем належним чином, тому звернулась до адміністративного суду із даною позовною заявою.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з неналежності даного спору судам адміністративної юрисдикції, оскільки спір не є публічно-правовим.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» судам роз`яснено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 «Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів» судам роз`яснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 частини першої статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб`єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв`язку з розглядом судових справ. Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів мають розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

Згідно з пунктом 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Вчинені суддею (судом) процесуальні дії з розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони вчиняються чи ухвалюються.

Вчинені судом (суддею) у відповідній справі процесуальні дії й ухвалені у ній рішення не підлягають окремому судовому оскарженню шляхом ініціювання нового судового процесу.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах: від 08 травня 2018 року у справі № 521/18287/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18, постанові ВС КЦС від 31 липня 2019 у справі № 636/5534/15.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що спірні правовідносини виникли внаслідок незгоди позивача з процесуальним рішенням судді у справі, оскільки питання про здійснення або не здійснення фіксації технічними засобами судового засідання, відкладення розгляду справи вирішує головуючий суддя по справі, а не секретар судового засідання.

Отже, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, допущеного в ході розгляду цивільної справи №766/11614/21, яке полягає у не здійсненні фіксації судового засідання технічними засобами та відкладення розгляду справи за наявністю сторін, позивач має право включити заперечення на усні ухвали, у тому числі щодо відкладення розгляду, до апеляційної скарги на рішення, яке буде ухвалене за результатами розгляду справи №766/11614/21 (ч.2 ст.353 ЦПК України).

Обґрунтовані і доводи суду, що з огляду на суб`єктний склад, предмет спору та характер спірних правовідносин, даний спір не є публічно-правовим.

Підсумовуючи викладене, враховуючи положення п.1 ч.1 ст.170 КАС України, судова колегія вважає вірним рішення суду щодо відмови у відкритті провадження у даній справі.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,319,321,322,325,328,329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.В.Вербицька

Суддя О.В.Джабурія

Суддя К.В.Кравченко