Справа № 520/22344/21
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2022-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 лютого 2022 року № 520/22344/21

Харківський окружний адміністративний суд

у складі: головуючого судді - Білової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гриньків В.О.,

за участю представників: позивача Новохатської Н.Є., відповідача Солодова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Фермерського господарства "Колос" (с. Топольське, Ізюмський район, Харківська область, 64343, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "Колос" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 2 від 26.07,2021р., яким ФГ «Колос» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 351 263,75 гривень (в тому числі, за основним платежем 281 011,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 70 252,75 гривень) - у частині основного платежу у розмірі 106 640,00 гривень, штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 26 660.00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами планової виїзної документальної перевірки Фермерського господарства «Колос» (податковий номер 14281058) з питань дотримання вимог податкового законодавства, на підставі висновків акту перевірки № 11495/20-40-07-02-08/14281058 від 06.07.2021 відповідачем прийняте податкове повідомлення- рішення № від 26.07.2021, згідно з яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 351 263.75 гривень, в тому числі за основним платежем 281011,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 70252,75 гривень. Позивач вважає, що висновки Акту перевірки частково не можна визнати правомірними та будь-якою мірою обґрунтованими, з огляду на недоведеність податковим органом здійснених нарахувань та відсутності фактичних обставин для таких висновків. Позивач вважає, що порушення податкової дисципліни у діяльності ФГ «Колос» по взаємовідносинам з ТОВ «Ідеаліс» - відсутні, а тому будь-яких підстав для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині основного платежу в розмірі 106 640.00 гривень, штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 26660,00 гривень (106 640х25% : 100= 26660).

Ухвалою судді від 10.11.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що згідно ІС «Податковий блок» підсистеми «СФП» (Суб`єкти фіктивного підприємництва) та Єдиного державного реєстру судових рішень по контрагенту постачальнику ТОВ «ІДЕАЛІС» рахується інформація щодо порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (ч.2 ст. 205-1) КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів). Зазначена ознака фіктивності - «зареєстровано перереєстровано та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників». Крім цього, до ГУ ДПС у Харківській області надійшла податкова інформація від Головного управління ДПС у Київській області від .12.2020 №/7/10-36-54-04 відповідно до якої встановлено неправомірне визначення: сум податкових зобов`язань при продажу товарів/послуг на загальну суму 21283096,60 грн; сум податкового кредиту при придбанні товарів/послуг на загальну суму 19927937,30 грн.

Протокольною ухвалою суду від 06.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Протокольною ухвалою суду від 17.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Новохатська Н.Є. позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Солодов М.В. проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на доводи, викладені у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, ФГ «Колос» зареєстроване юридичною особою Ізюмським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області 02.12.1992 року за № 100010 та включено до ЄДР, перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Харківській області, Ізюмська ДПІ (Ізюмський район), є платником ПДВ відповідно до Свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість від 01.01.2017 № 200318318, індивідуальний податковий номер 46, є платником єдиного внеску з 01.01.2000, реєстраційний номер 0575, Ізюмська ДПІ (Ізюмський район).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФГ «Колос» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11.

Судом з матеріалів справи встановлено, що для провадження господарської діяльності позивач має власні виробничі приміщення: гараж за адресою: с. Топальське згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським Бюро технічної інвентаризації 20.11,2002р.; нежитлову будівлю складу за адресою: с. Топальське, вул. 1 Травня, 126, згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським КП АБ та Бюро технічної інвентаризації 27.10.2010р.; будівлю зерносховища за адресою: с. Топальське згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським Бюро технічної інвентаризації 20.11,2002р.; склад за адресою: с. Топальське згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським Бюро технічної інвентаризації 20.11.2002р.; механічну майстерню за адресою: с. Топальське, вул. 1 Травня, згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським Бюро технічної інвентаризації 10.01.2003р.; навіс № 1 за адресою: с. Топальське, вул. 1 Травня, 12в, згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським КП АБ та Бюро технічної інвентаризації 27.070.2010р.; навіс № 2 за адресою: с. Топальське, вул. 1 Травня, 12г, згідно з технічним паспортом на виробничий будинок, виданим Ізюмським КП АБ та Бюро технічної інвентаризації 27.10.2010

Позивачу належить сільськогосподарська техніка, що використовується у господарській діяльності: трактори: «Case ІН Magnum 340», державний номер НОМЕР_1 , «Case ІН steige 500», державний номер НОМЕР_2 , "New Holland Т8.420", державний номер НОМЕР_3 , Беларус МТЗ-892, державний номер НОМЕР_4 ; Беларус МТЗ- 1221.2, державний номер НОМЕР_5 ; Беларус МТЗ-1221.2, державний номер НОМЕР_6 ; Т-156, державний номер НОМЕР_7 ; комбайни: "New Holland СХ8080", державний номер НОМЕР_8 ; "New Holland СХ8080", державний номер НОМЕР_9 ; "New Holland CR9.80", державний номер НОМЕР_10 ; автомобілі: КАМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_11 ; КРАЗ 6444, державний номер НОМЕР_12 , МАЗ 551608-236, державний номер НОМЕР_13 , МАЗ 642208-230, державний номер НОМЕР_14 , тягач MAN, державний номер НОМЕР_15 , тягач MAN, державний номер НОМЕР_16 , причеп та навіпричепи, також вагони-хопери для зерна; зерносушарка; жниварки; норії; сівалки; культиватори та інше.

З матеріалів справи вбачається, що у позивача також наявний необхідний персонал та достатні трудові ресурси для провадження господарської діяльності - згідно з Податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) за 4 квартал 2019р., за 2 квартал 2020р.: у вказаний період за трудовими та цивільно-правовими договорами у позивача працювало 24-28 осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі направлень від 14.06.2021 №№ 7831, 7848, 7849, 7850, виданих Головним управлінням ДПС у Харківської області Башликовій Інні Вікторівні, головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області, Харченко Світлані Іванівни, головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок у сфері матеріального виробництва управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області, Макуха Олені Федорівні, головному державному ревізору-інспектору Ізюмського відділу перевірок платників управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області, Горенко Світлані Вікторівні, головному державному ревізору-інспектору відділу перевірок податкових агентів управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Харківській області, була проведена планова виїзна документальна перевірка Фермерського господарства «Колос» (податковий номер 14281058) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2021, валютного законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.03.2021, іншого законодавства за період з 01.10.2017 по 31.03.2021.

За результатами вказаної перевірки складено Акт перевірки № 11495/20-40-07-02- 08/14281058 від 06.07.2021.

Як вбачається з вказаного акту перевірки, в ході перевірки відповідачем встановлено, що в бухгалтерському та податковому обліку позивачем було відображено на підставі дефектних первинних документів (податкові накладні, видаткові накладні, Акти виконаних робіт, платіжні доручення) нереальні операції з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг (тобто операція в дійсності не відбувалась від заявленого у документах постачальника по ланцюгу). Формування активу здійснювалось за рахунок надходження товарів (послуг, робіт) з джерела невідомого походження (або з такого, що не відповідає документальному оформленню) з його легалізацією за рахунок використання документів «контрагента», що фактично не міг і не здійснював постачання. Бухгалтерська проводка Дт 64 Кт 631 по взаємовідносинам з ТОВ «Ідеаліс» (податковий номер 42653820) не підлягає відображенню в бухгалтерському обліку. За результатами перевірки необхідно зробити бухгалтерську проводку методом «сторно».

Згідно з висновками Акту перевірки встановлено порушення платником податків:

- п.189.1 ст.189, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 281011 грн., у т.ч. за травень 2020 року на суму 281011 грн.;

- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України - не зареєстровано в ЄРПН накладні на загальну суму 174370,83грн.;

- перевіркою правильності визначення суми від`ємного значення податку на додану вартість за період з 01.10.2017 по 31.03.2021 встановлено його завищення всього у загальній сумі 106640грн. у травні 2020 року.

Підставами для висновку про заниження ПДВ податковий орган визначив наступне:

ФГ «Колос» (податковий номер 14281058) мало фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Ідеаліс» і податковий номер 42653820), а саме:

- враховуючи аналіз наявної в органі ДФС інформації, згідно з ІС «Податковий блок» підсистеми «СФП» Суб`єкти фіктивного підприємництва та Єдиного державного реєстру судових рішень (http://reyestr.court.gov.ua) по контрагенту постачальнику ТОВ «Ідеаліс» (податковий номер 42653820) рахується інформація щодо порушення кримінальної справи за фактом скоєння злочину, передбаченого статтею 205 Кримінального кодексу України (ч.2 :т.205-1) КК України про тимчасовий доступ до речей і документів). Зазначена ознака фіктивності - «зареєстровано перереєстровано та впроваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників»;

- Другим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1 КК України. Допитаний в якості свідка керівник засновник ТОВ «ІДЕАЛІС» громадянин ОСОБА_1 повідомив, що не має відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства, зокрема, не надавав нотаріальних довіреностей на право представлення його інтересів третім особам. ТОВ «Ідеаліс» не реєстрував, грошові кошти в уставний фонд не вносив, не підписував актів виконаних робіт, податкових накладних, товаротранспортних накладних, приказів, розпоряджень від мені посадової особи ТОВ «Ідеаліс». Ніколи в такій і кількості не придбавав шин, в зв`язку з тим, що не має автотранспорту, прав на керування. В зв`язку з тим, що не має відношення до ТОВ «Ідеаліс, просив признати фінансові операції недійсними.

На підставі акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення- рішення № 2 від 26.07.2021 згідно з яким платнику податків збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у розмірі 351 263,75 гривень, в тому числі за основним платежем 281 011,00 гривень, за штрафними (фінансовими) санкціями 70 252,75 гривень.

Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення в частині основного платежу в розмірі 106640.00 гривень, штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 26660,00 гривень ( 106 640х25% : 100= 26660) протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України: г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарі в/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

З огляду на доводи податкового органу, покладені в основу висновків акту перевірки та відсутність спору між сторонами стосовно наявності та змісту договорів та первинних документів, складених до них, суд при розгляді справи надає оцінку саме мотивам відповідача та висновкам акту перевірки.

Так, судом з матеріалів справи встановлено, що між ФГ «Колос» (Покупець) і ТОВ «ІДЕАЛІС» (Постачальник) був укладений договір поставки № 13/11-1 від 13.11.2019р., за умовами якого Постачальник зобов`язувався передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язувався прийняти Товар та оплатити його.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом діяльності ФГ «Колос» є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11); до видів діяльності ТОВ «ІДЕАЛІС» належить оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (код КВЕД 45.31).

Згідно з п.1.2 договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що підлягала поставці, його часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) визначаються рахунком, що є додатком до договору.

Згідно з рахунком на оплату № 2511/7 від 13.11.2019р. сторони узгодили поставку автогуми (9 товарних позицій) на загальну суму 639 840,00 гривень, в т.ч. ПДВ 106 640 гривень.

Відповідно до п.2.3 договору доставка Товару здійснюється Покупцем самовивозом зі складу Постачальника власним автотранспортом.

Транспортування товару здійснювалось позивачем власним автомобільним транспортом згідно з ТТН № 13/11-19 від 13.11.2019.

Як вбачається з копії товарно-транспортної накладної №13/11-19 від 13.11.2019, перевезення здійснювалось позивачем за допомогою спеціалізованого вантажного сідлового тягача МАЗ 642208, державний номер НОМЕР_14 , який належить позивачу на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_17 , наданою до матеріалів справи.

Водієм в ТТН значиться ОСОБА_2 , який надавав позивачу послуги з перевезення на підставі договору підряду від 01.04.2019, що підтверджується копією Акту виконаних робіт від 30.11.2019 до договору підряду від 01.04.2019.

Згідно з видатковою накладною № 30 від 13.11.2019 постачальник передав, а покупець прийняв замовлений товар; за вказаною операцією за подією поставки виписано податкову накладну № 30 від 13.11.2019, яка зареєстрована в ЄРПН 26.11.2019.

За змістом п.4.2 договору оплата Товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошей на поточний рахунок Постачальника у строк до 30 банківських днів з моменту отримання Товару.

На виконання умов договору позивачем було здійснено оплату згідно з платіжним дорученням № 911 від 25.11.2019 на суму 639 840,00 гривень.

Господарську операцію відображено у бухгалтерському обліку товариства.

Подальший рух активів від їх надходження на склад матеріалів до вибуття відображено у Книгах складського обліку за січень-грудень 2019, січень-грудень 2020р. в розрізі найменувань (для кожного найменування окрема сторінка) із зазначенням кількості, джерела отримання та видачі, документів про приймання/видачу ТМЦ.

Як вбачається з матеріалів справи, товар був використаний позивачем у власній господарській діяльності - згідно з лімітно-забірними картками на отримання запасних частин № 33, № 34, № 36, № 37, № 38, № 40, № 42, № 45, № 46, № 47, № 48 за квітень 2020р. та Актами списання № -1 від 30.04.2020р., № -0 від 30.04.2020р., № - 8 від 30.04.2020р„ № -4 від 30.04.2020р„ № -3 від 30.04.2020р., № -6 від 30.04.2020р., № -5 від 30.04.2020р., № -7 від 30.04.2020р„ № -7 від 30.04.2020р., № -8 від 30.04.2020р., № -9 від 30.04.2020р. придбану автогуму використано для ремонту сільськогосподарської техніки та автомобілів позивача (комбайнів, тракторів, причепів, автомобілів).

У п. 198.3 ст. 198 ПКУ передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з: а) придбанням або виготовленням товарів та послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з визначенням, що міститься у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частин першої статті 9 цього ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, первинні документи (на паперових і машино зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі № 826/2747/13-а.

Як вбачається з зібраних по справі доказів, позивач на момент здійснення господарських операцій з ТОВ «ІДЕАЛІС» мав інформацію з ЄДР щодо підтвердження повноважень осіб, які підписували первинні документи від імені вказаного суб`єкта господарювання, виписані ними податкові накладні були зареєстровані в ЄРПН. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач, здійснивши господарські операції з ТОВ «ІДЕАЛІС», мав всі підстави для включення до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціях з зазначеним контрагентом на підставі належним чином оформлених первинних документів.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче їх собівартості, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Як вбачається з матеріалів справи, суми ПДВ, віднесені позивачем до податкового кредиту у відповідному звітному періоді, підтверджені податковою накладною, яка складена на підставі договору, видаткової накладної, відповідає вимогам п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Суд зазначає, що на час складання податкової накладної не була встановлена відповідність контрагента позивача критеріям ризиковості платника, як юридична особа ТОВ «ІДЕАЛІС» був зареєстрований у встановленому законом порядку, знаходився на обліку в контролюючому органі, мав статус платника ПДВ, свідоцтво платника ПДВ не було анульоване на момент укладання і вчинення правочинів, докази, що спростовують ці обставини, відповідачем до суду не надано.

Судом з матеріалів справи встановлено, що позивач, маючи намір укладення договору з контрагентом ТОВ «ІДЕАЛІС», вчинив необхідні дії, спрямовані на перевірку ризиковості контрагента, що підтверджується копіями скрін-шотів з офіційного вебпорталу ДПС України та Електронного кабінету ДПС України станом на 05.11.2019.

Відповідачем не надано належних доказів щодо визнання недійсними у встановленому законом порядку договорів, укладених між позивачем та його контрагентом.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 17.09.2021 у справі № 520/1645/17, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту/витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податку та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, оборотних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним та беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

Щодо наведеної відповідачем в акту перевірки інформації про досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1 КК України, а також наданих в рамках вказаного кримінального провадження свідчень ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що інформація щодо винесення вироку у кримінальному провадженні № 0000096 відсутня.

Також представником відповідача разом з відзивом надано копію нотаріальної заяви, засвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумовою А.В., зареєстрованою в реєстрі за № 635, та яка датована 17.06.2020, тобто більш пізньою за дату протоколу допиту ОСОБА_1 в якості свідка, датованого 16.03.2020, яка також була в розпорядженні податкового органу та в якій ОСОБА_1 зазначив, що займав посаду директора ТОВ «ІДЕАЛІС» (податковий номер 42653820) з 02.09.2019 по 20.04.2020. В період займання посади директора ТОВ «ІДЕАЛІС» особисто та безпосередньо здійснював, як керівник, фінансово-господарську діяльність. У період керівництва ТОВ «ІДЕАЛІС» укладало договори з постачальниками та покупцями. Предметом договорів було постачання автозапчастин, автогуми та інше. На виконання досягнутих домовленостей вищезазначені ТМЦ передавалися належним чином у повному обсязі. На підтвердження фактів передачі ТМЦ оформлялися та надавалися накладні, податкові накладні, тощо.

У вказаній заяві ОСОБА_1 особисто підтверджує факт придбання ТМЦ у постачальників та факти постачання ТМЦ покупцям та оформлення відповідних первинних документів. Зазначає, що розрахунки з постачальниками та покупцями здійснювались у відповідності до умов укладених договорів.

Вказана заява, яка також була в розпорядженні податкового органу станом на день перевірки, жодним чином не відображена та не врахована відповідачем в акті перевірки.

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду в постанові від 17.09.2021 у справі № 520/1645/17, а також що позивачем як до перевірки, так і до суду надано в повному обсязі документи, що підтверджують здійснення господарської операції в рамках взаємовідносин з постачальником ТОВ «ІДЕАЛІС» та подальше використання отриманих ТМЦ, суд дійшов висновку, що відповідачем було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення без належного дослідження та врахування усіх обставин та наданих до перевірки первинних документів, а також наявної у податкового органу інформації, зокрема нотаріально засвідченої заяви з поясненнями керівника контрагента, наданими пізніше за свідчення в кримінальному провадженні.

В той же час, жодних зауважень до змісту документів відповідач в акті перевірки не зазначає, посилаючись виключно на податкову інформацію та свідчення ОСОБА_1 в рамках досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000096.

При цьому, висновок про відсутність факту здійснення господарських операцій може ґрунтуватися лише на встановлених обставинах щодо повної відсутності відповідних розрахункових, платіжних та інших документів, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, або у разі, коли такі документи є недостовірними, тобто не відображають реальних подій (господарської операції).

Аналогічної позиції дійшов Верховний Суд в Постанові від 21.12.2021 у справі № 820/8256/15.

Відтак, відповідачем в ході судового розгляду не доведено обґрунтованість податкового повідомлення-рішення № 2 від 26.07.2021 в частині збільшення грошового зобов`язання ФГ «Колос» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у частині основного платежу на суму 106 640,00 гривень, штрафних (фінансових) санкцій на суму 26660,00 гривень, а відтак вказане податкове повідомлення-рішення у цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Судові витрати в частині сплаченого позивачем судового збору підлягають розподілу між сторонами відповідно до положень ч.1 ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 2 від 26.07.2021 щодо збільшення грошового зобов`язання ФГ «Колос» за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» у частині основного платежу на суму 106640,00 гривень, штрафних (фінансових) санкцій на суму 26660,00 гривень.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ ВП 43983495) за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Фермерського господарства "Колос" (с. Топольське, Ізюмський район, Харківська область, 64343, ) у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійки).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення, з урахуванням початку з 24.02.2022 збройної агресії російської федерації проти України та перебування м.Харкова в зоні бойових дій, складено 25.05.2022.

Суддя Білова О.В.