Справа № 420/12707/20
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

27 травня 2022 року м. Одеса
Одеськийокружнийадміністративний суд у складі:
Головуючого судді Юхтенко Л.Р.,
Свою заяву позивач обґрунтував тим, що наразі рішення по даній справі відповідачем - в повному обсязі не виконано.
Ухвалою суду від 04 січня 2022 року звіт повернуто без розгляду у зв`язку з відсутністю доказів направлення іншим учасникам по справі.
Матеріали справи повернулися до Одеського окружного адміністративного суду.
До суду 03 травня 2022 року від позивача надійшла заява про надання строку для надання заперечення на поданий звіт та відкладення розгляду справи на 20 днів після припинення або скасування воєнного стану.
Також до суду 21 лютого 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій заявник просить встановити відповідачу новий строк подання звіту та накласти на керівника відповідача штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Листом заявника було повідомлено, що заява буде розглянута після повернення матеріалів справи з П`ятого апеляційного адміністративного суду.
У звіті про виконання рішення суду від 16.04.2021 року Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області зазначило, що 09.11.2021 року Головним управлінням Держгеокадастру в Івано-Франківській області на виконання вищезазначеного судового рішення повторно розглянуто заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 30.01.2019 року з урахуванням висновків суду та вимог чинного законодавства видано наказ № 9-226/15-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».
Даним наказом відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2, 0000 га у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту с. Яблуниця Поляницької сільської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.
Згідно з п. 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом, а саме з 27.05.2021 року, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані з межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, за виключенням земель перелічених у цьому пункті. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Виходячи з наведеного, Головне управління не є розпорядником вказаної в заяві ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки в нього відсутні повноваження щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність заявнику.
Таким чином, відповідач вважає, що Головним управлінням при розгляді заяви ОСОБА_1 враховано висновки суду, що рішення має бути обґрунтованим, тобто прийнято з урахуванням всіх обставин у справі, зокрема відповідно до прийнятого Верховною Радою України від 28 квітня 2021 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІХ.
У заявіпро встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 21 лютого 2022 ОСОБА_3 зазначив, що наказ № 9-226/15-21-СГ від 09.11.2021року, яким позивачу знову відмовлено в дозволі на розробку проекту землеустрою, не є доказом належного виконання рішення суду, оскільки у наказі відповідач вказує, що відмовляє в наданні дозволу через те, що земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а є землями лісогосподарського призначення.
На думку позивача, відповідачем не враховані висновки рішення суду від 16.04.2021 року.
Тому позивач просить суд скористатися наявним правом та вжити реагування судового контролю за виконанням судових рішень у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу.
На думку позивача, є всі підстави для накладення штрафу на керівника відповідача, оскільки рішення суду не виконано та більше того, прийнято рішення про відмову в наданні дозволу.
До суду 21 березня 2022 року від Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області надійшли заперечення на заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, відповідно до яких просило відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на те, що відповідачем надано звіт про виконання рішення суду.
Також до суду 13 травня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій позивач просив відмовити у прийнятті звіту про виконання рішення суду від 16.04.2021 року внаслідок невиконання імперативних приписів щодо порядку виконання рішення суду та з огляду на недостовірність фактів, на яких цей звіт ґрунтується; накласти на керівника суб`єкта владних повноважень штраф за невиконання рішення суду; відстрочити строк виконання відповідачем рішення суду до моменту коли дію воєнного стану в Україні буде припинено та встановити відповідачу новий строк подання звіту про виконання рішення суду від 16.04.2021 року та зобов`язати подати наступний звіт протягом 30 днів починаючи з дати, коли дію воєнного стану в Україні буде припинено.
Щодо підсумку відповідача у звіті про виконання рішення, що Головне управління не є розпорядником вказаної у заяві ОСОБА_1 земельної ділянки, позивач зазначив, що документи, на підставі яких ухвалювався наказ № 9-226/15-21-СГ від 09.11.2021 року не мають посилань, що бажана позивачем земельна ділянка передана у комунальну власність. Більш того, в таблиці, назва якої починається «Інформація щодо земельної ділянки…» прямо зазначено: «форма власності на землю Державна власність». До звіту також не додано документів, які б підтверджували комунальну власність бажаної позивачем земельної ділянки.
Також позивач звернув увагу, що у наказі немає з яких таких міркувань та на підставі яких документів відповідач в наказі зробив висновок, що спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення або входить до складу таких земель.
Тому позивач вважає, що наявні правові підстави для встановлення відповідачу нового строку для подачі звіту про виконання рішення суду та накладення на керівника відповідача штраф.
Але внаслідок введення воєнного стану набрали чинності тимчасові зміни до Земельного кодексу України де в п. 5 ст. 27 розділу Х зазначено, що «безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється».
Отже, відновлення порушеного права позивача, заради якого він звернувся до судузаконодавчо тимчасово обмежено, та в період дії воєнного стану об`єктивно не може бути відновленим, тому позивач просить суд про відстрочення строку виконання рішення суду до моменту, коли дію воєнного стану в Україні буде припинено.
Розглянувши поданий звіт та заяву позивача про встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу, суд доходить такого висновку.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2021 року по справі № 420/12707/20 позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 )до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Ак. Сахарова, буд. 34-А), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача державного підприємства Ворохтянське лісове господарство (, місцезнаходження: 78595, Івано-Франківська обл., смт. Ворохта, вул. Д. Гадицького, 118) про визнання протиправним та скасування наказу №9-565/15-20 СГ від 18.05.2020 року та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Ак. Сахарова, буд. 34-А) Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №9-565/15-20 СГ від 18.05.2020 року.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (, місцезнаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Ак. Сахарова, буд. 34-А) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30 січня 2019 року з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог,- відмовлено.

У мотивувальній частині рішення суду зазначено: «При повторному розгляді заяви слід врахувати висновки суду, що рішення має бути обґрунтованим, тобто прийнято з урахуванням всіх обставин у справи, та пропорційним, тобто прийнято з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; при прийнятті рішення має бути досліджено та оцінено, що бажана земельна ділянка розташована між земельною ділянкою з кадастровим номером № :06:001:0006 та земельною ділянкою з кадастровим номером :16:002:0070, які за цільовим призначенням не відносяться до земель лісогосподарського призначення.».

У звіті відповідач зазначив, що 09.11.2021 року на виконання вищезазначеного рішення суду повторно розглянуто заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 30.11.2019 року з урахуванням висновків суду та вимог чинного законодавства видано наказ № 9-226/15-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Даним наказом відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2, 0000 га у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту с. ЯблуницяПоляницької сільської територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з підстав невідповідності ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Згідно з п. 24 Розділу Х Перехідних положень ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом, а саме з 27.05.2021 року, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані з межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, за виключенням земель перелічених у цьому пункті. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Виходячи з наведеного, Головне управління не є розпорядником вказаної в заяві ОСОБА_1 земельної ділянки, оскільки в нього відсутні повноваження щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність заявнику.

Дослідивши зміст наказу № 9-226/15-21-СГ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», суд дійшов висновку, що відповідачем на виконання рішення суду від 16.04.2021 року по справі № 420/12707/20 повторно розглянуто заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 30.01.2019 року та відмовлено у наданні дозволу з підстав невідповідності до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України та п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, а саме: розпорядження земельною ділянкою не належить до повноважень Головного управління, оскільки земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, а є землями лісогосподарського призначення.

Судом встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду з підстав того, що позивач вважає обґрунтування відповідача у відмові у наданні дозволу у наказі № 9-226/15-21-СГ надуманим та необґрунтованим та прийняттям цього наказу відповідач не виконав рішення суду, не врахувавши висновки суду.

Суд зазначає, що у звіті відповідач не наводить обґрунтування прийнятого наказу № 9-226/15-21-СГ, не зазначає чи було досліджено та оцінено при прийнятті цього наказу, що бажана позивачем земельна ділянка розташована між земельною ділянкою з кадастровим номером № :06:001:0006 та земельною ділянкою з кадастровим номером :16:002:0070, які за цільовим призначенням не відносяться до земель лісогосподарського призначення (що слід було врахувати при повторному розгляді заяви позивача від 30.01.2019 року відповідно до рішення суду від 16.04.2021 року), а також до звіту не надано докази на підтвердження того, що було оцінено та на підставі яких документів визначено при прийнятті цього наказу, що бажана земельна ділянка відноситься до лісогосподарського призначення.

Також суд звертає увагу, що у наказі № 9-226/15-21-СГ зазначено, щорозпорядження земельною ділянкою не належить до повноважень Головного управління, оскільки земельна ділянка не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності, а є землями лісогосподарського призначення, а у звіті зазначає, що Головне управління не є розпорядником вказаної в заяві ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, оскільки в нього відсутні повноваження щодо передачі земельних ділянок комунальної власності у власність заявнику, тобто зазначені інші підстави у відмові у наданні дозволу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частинами 2-3 зазначеної статті встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Таким чином, суд доходить висновку, що поданий відповідачем звіт не належить прийняттю, а відповідачу потрібно встановити новий строк для подання звіту про виконання рішення суду від 16.04.2021 року.

Щодо заяви позивача від 21.02.2022 року в частині накласти на керівника відповідача штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, суд зазначає таке.

Частинами 2- 3 ст. 382 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Тобто, з аналізу ч. 2-3 ст. 382 КАС України вбачається, що встановлення нового строку подання звіту, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень є різними способами судового контролю та застосування того чи іншого способу судового контролю залежить від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована та чи інша процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставини у кожній конкретній справі окремо.

Оцінюючи докази у цій справі, суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що відповідач навмисно не виконує рішення суду та ігнорує виконання свого обов`язку, тому, на думку суду, на час розгляду та вирішення заяви позивача, недостатньо об`єктивних підстав для застосування до відповідача двох форм судового контролю одночасно.

Тому суд доходить висновку, що у задоволенні заяви позивача від 21.02.2022 року в частині накласти на керівника відповідача штраф у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб слід відмовити.

Також у заяві від 13 травня 2022 року ОСОБА_1 просить відстрочити строк виконання відповідачем рішення суду до моменту коли дію воєнного стану в Україні буде припинено та встановити відповідачу новий строк подання звіту про виконання рішення суду від 16.04.2021 року та зобов`язати подати наступний звіт протягом 30 днів починаючи з дати, коли дію воєнного стану в Україні буде припинено, обґрунтовуючи це тим, що внаслідок введення воєнного стану набрали чинності тимчасові зміни до Земельного кодексу України де в п. 5 ст. 27 розділу Х зазначено, що «безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється», що, на думку позивача, виключає можливість позитивного вирішення його заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Так, суд встановив, що згідно із Законом № 2145-IX від 24.03.2022розділ Х Перехідні положення доповнено пунктом 27 та відповідно до пп. 5 п. 27 розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Тому суд погоджується з позицією позивача щодо встановлення нового строку для надання звіту про виконання рішення суду від 16.04.2021 року протягом 30 днів після припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Щодо заяви позивача в частині відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає, що обраний судом захід захисту прав позивача є ефективним та не потребує застосування додаткових заходів, а тому у задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст. 294, 295,297, 378, 382 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Встановити Головному управлінню Держгеокадастру в Івано-Франківській області (, місце знаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 34) новий строк для подання звіту про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року по справі 420/12707/20.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 21 лютого 2022 року, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (, місце знаходження: 76014, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 34) подати до суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2021 року по справі 420/12707/20 протягом 30 днів після припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 21 лютого 2022 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки передбаченістаттями 295, 297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 Розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Ухвала суду набирає законної силив порядку та строки, передбачені ст. 256 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко