Справа № 380/16911/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/16911/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Львівчькій області від 31.05.2021 року №Ф-3951-23 про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 43525,71 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2021 року ГУ ДПС у Львівській області складено вимогу № Ф-3951-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 43525,71 грн. з покликанням на ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Позивач вважає вимогу протиправною з підстав, що позивач перебував на спрощеній системі оподаткування. Також позивач зазначає, що відповідач не проводив перевірку стосовно позивача, не витребовував документи щодо діяльності ФО-П ОСОБА_1 , а з 20 січня 2021 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що відповідно до змін, внесених до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», з 01.01.2018 року всі фізичні особи-підприємці (незалежно від обраної системи оподаткування), зобов`язані сплачувати за себе єдиний внесок, нарахований за календарний квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Вказане передбачено абзацом третім ч.8 ст.9 Закону України №2464, а саме, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Законом України від 07.12.2017 №2246-УІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 - 3723,00 грн.

Відтак, щоквартальний платіж у 2018 р. складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%), а у 2019 році - 2754,18 грн. (4173,00*3*22%). Нарахування позивача по єдиному за 2018 рік становлять 4 щоквартальні платежі, а у 2019 році - 4 щоквартальні платежі.

У 2020 році з врахуванням пільг, наданих платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з карантином та розміру мінімальної заробітної плати у 2020 році заборгованість складається з :

1) щоквартального несплаченого платежу за 2020 рік (платіж за перший квартал) - 2078,12 грн. Це платіж за два місяці (22% від мінімальної з/п 4723,00 грн. = 3117,18 грн. (за три місяці). Відтак, за два місяці - 2078,12 грн.

2) щоквартального несплаченого платежу за 2020 рік (платіж за другий квартал) - 1039,06

грн. Це платіж за один місяць (22% від мінімальної з/п 4723,00 грн. = 3117,18 грн. (за три місяці). Відтак, за один місяць - 1039,06 грн.

З) щоквартального несплаченого платежу за 2020 рік (платіж за третій квартал) - 3178,12 грн. Платіж у розмірі 3178,12 грн. за третій квартал становить 22% від мінімальної з/п (4723,00 грн.) - 1039,06 грн. за місяць х 2 місяці- за липень та серпень 2020 року + 1100,00 (за вересень).

Вищевказане підтверджується розрахунком заборгованості із ІС «Податковий блок».

Отже, такі нарахування здійснені контролюючим органом позивачу як фізичній особі-підприємцю у зв`язку із наявністю недоїмки станом на 31.05.2021 р. у розмірі 43 525,71 грн.

З огляду на це, Головним управлінням ДПС у Львівській області виставлено вимогу від № Ф-3951-23 У від 31.05.2021 року. Така вимога була скерована позивачеві поштовим відправленням за податковою адресою позивача.

Нарахування здійснені контролюючим органом позивачу як фізичній особі-підприємцю у зв`язку із наявністю недоїмки станом на 31.05.2021 р. у розмірі 43 525,71 грн. З огляду на це, Головним управлінням ДПС у Львівській області виставлено вимогу від № Ф-3951-23 У від 31.05.2021 р.

Така вимога була скерована позивачеві поштовим відправленням за податковою адресою позивача.

Тому, відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Головним управління ДПС у Львівській області правомірно виставлено спірну вимогу про сплату боргу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 08 жовтня 2021 року у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

31.05.2021 року відповідачем надіслано позивачу спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф 3951-23, згідно якої заборгованість позивачки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування становить 43525,71 грн., яка згідно інформаційної системи податкових органів складається із недоїмки в сумі 19283,56 грн., штрафу в сумі 5954, 11 грн. та пені в сумі 18288,04 грн.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірну вимогу протиправною та такою що підлягає скасуванню, через невідповідність вимогам закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» .

Судом не враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірної вимог з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають щодо нарахування та ведення обліку єдиного соціального внеску, врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закону України № 2464-VI) .

Відповідно до пункту 4 статті 4 Закону України № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Згідно з частинами другою та третьою статті 5 Закону України № 2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 1, 4, 5, 5-1 та 15 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням з Пенсійним фондом безоплатно надсилається повідомлення про взяття їх на облік.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункти 1 та 4 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI).

Частиною другою статті 9 Закону України №2464-VI встановлено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, а частиною 8 цієї статті - що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що для ФОП на спрощеній системі оподаткування, базою нарахування ЄСВ є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску загальнообов`язкове державне соціальне страхування». При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, встановленої п. 3 ч.1 ст.7 Закону №2464.

Для ФОП на загальній системі оподаткування, базою нарахування ЄСВ є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої п.2 ч. 1 ст.7 Закону №2464.

У зв`язку з набранням чинності ряду Законів України, зокрема від 06.12.2016 №1774- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», від 03.10.2017 №2148- VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та від 28.12.2014 №77-VIІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесено зміни до Закону №2464, зокрема до п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464, яким встановлено, що з 01.01.2017 для платників зазначених зокрема у п.4 ч.1 ст.4 (це фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування) Закону №2464, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону №2464 мінімальний страховий внесок - це сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для фізичних осіб підприємців установлено у розмірі 22% до визначеної ст.7 Закону №2464 бази нарахування єдиного внеску (абзац 1 ч. 5 ст.8 Закону №2464).

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст.9 Закону №2464).

Обов`язки платника єдиного внеску визначено п.2 ст.6 Закону №2464, згідно з яким платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок та подавати звітність.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску страхувальниками, визначеними Законом № 2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449.

Абзацом другим пункту 2 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 грн. (абзаци перший - третій, одинадцятий пункту 3 розділу VI Інструкції № 449).

Згідно з абзацом першим пункту 4 розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації 71040000 «Для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність» обліковується заборгованість на загальну суму 43525,71грн.

За наявності інформації в інтегрованій картці про наявність боргу (недоїмки), 31.05.2021 ГУ ДПС у Львівській області в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3951-23.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вказує на те, що ним не здійснюється підприємницька діяльність з 2017 року.

Однак, суд констатує, що лише 20.01.2021 року відбулась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності платника податків. Будь-яких інших доказів позивачем суду не надано.

З огляду на викладене, судом не встановлено наявності підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки останнім не доведено неправомірність дій відповідача щодо формування податкової вимоги про сплату недоїмки у розмірі 43525,71 грн.

Також суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же підстав судом враховуються заперечення відповідача.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність відповідачем правомірності винесеної вимоги та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5. п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 26.05.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.