Справа № 380/4553/22
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року

справа №380/4553/22

провадження № П/380/4574/22

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Суліковської У.І.,

представника позивача Шокало В.С.,

представника відповідача Тістечко Б.Я.,

свідка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, 2, офіс 101; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між ТзОВ «Сікер» (покупець) компанією «Createful Industrial Development Co., LTD» (постачальник, продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №201008SOUKR-041-C1082 та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив на адресу покупця - поставку товару, а саме: батути та їх комплектуючі. Доставка товару здійснювалася експедитором згідно з договором № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018, який був укладений між ТзОВ «Сікер» та ТзОВ «ТАНІТ ГРУП». Під час декларування вказаних товарів позивачем відповідно до ст. 57, 58 Митного кодексу України було самостійно визначено митну вартість товарів за основним методом, а саме, за ціною контракту. З метою митного оформлення товару та на підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано Львівській митниці повний пакет документів, передбачений ст. 53 Митного кодексу України. Однак, незважаючи на те, що заявлена позивачем митна вартість товарів, імпортованих за контрактом базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, тобто була заявлена позивачем за основним методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару, який імпортувався (вартість операції), митним органом прийнято рішення про коригування заявленої митної вартості товару та картку відмови в прийняті митної декларації. На думку позивача, у разі здійснення коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів чи за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Водночас, у оскарженому рішенні відсутні будь-які пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо). Позивач вважає рішення та картку відмови в прийняті митної декларації відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки у оскарженому рішенні не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних товарів, умов поставки, комерційних умов та не зазначено детальної інформації та джерел, що використовувалися при визначенні митної вартості оцінюваних товарів. Водночас, відповідач застосував резервний метод визначення митної вартості товару, як наслідок, протиправно та необґрунтовано виніс рішення про коригування митної вартості товару від 07.02.2022 № UA20900/2022/900023/2.

Ухвалою суду від 28.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач позов не визнав, 23.03.2022 за вх. №22236 подав відзив на позовну заяву, позовні вимоги заперечив, просив суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 01.02.2022 №UA209170/2022/007544 (далі - МД) було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено наступне: відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 «Вартість упаковки входить в ціну товару», проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу; відповідно до п. 4 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте в проформі інвойсі № 211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачено 15 днів після прибуття товару в порт. Крім цього, відповідно до п. 2.1.4 договору транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018 повинна бути заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подавалась. Висновок експерта від 25.01.2021 № 21/1/025 не містить інформації стосовно задекларованого товару, а також в ньому написано, що розрахована вартість є станом на січень 2021 року. Отже поданий висновок експерта є не актуальним на час поставки товару. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару.

25.03.2022 за вх. №22751 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. Вказав, що у позовній заяві зазначено та не спростовано відповідачем те, що декларантом було подано всі наявні документи, що визначає ч. 2 ст. 53 Митного кодексу. На переконання представника, митниця була зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Вважає позовні вимоги обґрунтованими, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.04.2022 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 05.05.2022.

03.05.2022 надійшло клопотання представника відповідача про виклик свідка, державного інспектора відділу контролю митної вартості , який виніс рішення про коригування митної вартості товарів.

05.05.2022 сторони явки представників в засідання суду не забезпечили, суд ухвалив відкласти розгляд справи на 17.05.2022.

17.05.2022 суд заслухавши вступне слово сторін, з`ясував обставини у справі і ухвалив відкласти розгляд справи для виклику свідка за клопотанням відповідача на 24.05.2022.

Представник позивача в засіданнях суду позовні вимоги підтримує. Наголошує, що факт зазначення у рахунку фактурі окремо про упаковку товару не впливає на визначення митної вартості товарів, також відсутність заявки на перевезення не містить інформації щодо вартості перевезення товару, так як надано і докази оплати і договір на перевезення товару, а щодо розбіжності у днях проплати по контракту, то дане також не змінює ні вартість товару ні митну вартість, так як митному органу надано платіжні доручення про оплату за придбаний товар. Крім того, надано документи щодо митного оформлення за заявленою вартість по контракту не містять жодних розбіжностей і не викликають сумніви у неможливості визначення митної вартості ввезеного позивачем товару за заявленим методом.

Відповідач стверджує , що розбіжності у документах, а також що не сформовано весь пакет документів дає право митному органу визначити митну вартість товару за 3 методом.

Свідок в засідання суду наголошує, що подані до митного оформлення документи не дали змогу митному органу визначити митну вартість товару за ціною договору. Так як не долучено заявку на перевезення товару, не підтверджено чи вартість упаковки входить у ціну товару, і платіжні доручення про оплату за придбаний товар не збігаються із днями визначеними по договору періодами оплати.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечення проти нього, заслухавши покази свідка, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сікер» зареєстроване у встановленому законодавством порядку, як юридична особа, за адресою: 81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, 2, офіс 101, .

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основні види діяльності є: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

08.10.2020 між ТзОВ «Сікер» (покупець) та компанією «Createfun Industrial Development Co., Ltd» CHINA (постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт №201008SOUKR.

Відповідно до п. 1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених контрактом, продавець поставляє і передає у власність покупця батути, а також їх комплектуючі (товар), а покупець оплачує товар згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту.

Відповідно до п. 1.2 продавець поставляє товар партіями на основі замовлень покупця.

Найменування, асортимент, кількість і ціна за одиницю товару узгоджується сторонами на кожну партію товару і вказується в проформі інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту (п.1.3. контракту).

Відповідно до п. 2.1, поставка товару, вказаного в. п. 1 контракту, буде здійснена протягом 340 календарних днів після підписання договору.

Згідно з п. 4 контракту, оплата товару згідно контракту здійснюється наступним чином: 10% від суми вказаної в проформі інвойсі покупець оплачує авансом, протягом 10 банківських днів з моменту отримання підписаної проформи інвойсу. 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Всі платежі здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на реквізити банку вказаного в п. 11 контракту.

21.05.2018 між ТзОВ «ТАНІТ ГРУП» (експедитор) та ТзОВ «Сікер» укладено договір транспортного експедирування №2105.2018/124ОД.

Відповідно до п. 1.1. договору, експедитор зобов`язується за дорученням клієнта та за його рахунок організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних та транзитних вантажів клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу.

Згідно п. 1.2. договору, у разі залучення стороною до виконання своїх зобов`язань за цим договором третіх осіб, сторона несе відповідальність перед іншою стороною за дії третіх осіб по виконанню цього договору як за свої власні з урахуванням умов, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 3.1. договору, послуги експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені експедитором на користь клієнта та пов`язані з виконанням даного договору, оплачуються клієнтом на підставі виставленого експедитором рахунку в термін, передбачений п. 3.2 цього договору. У разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів і проведення інших платежів в інтересах клієнта і пов`язаних з виконанням даного договору, експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який підлягає сплаті клієнтом у строк, передбачений п. 3.2. цього договору.

Відповідно до п. 3.2. договору, клієнт оплачує рахунки експедитора протягом 3 (трьох) банківських днів з дати його виставлення шляхом переказу зазначених у рахунку сум на розрахунковий рахунок експедитора. Клієнт погоджується, що експедитор має право направити клієнту рахунок з використанням засобів факсимільного і електронного зв`язку.

Відповідно до п. 3.3. договору, вартість послуг експедитора, а також розмір додаткових витрат, витрат інших платежів, які необхідно провести експедитору для виконання свої обов`язків за договором в інтересах клієнта, узгоджуються сторонами або в додатках до договору або шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними чи електронними повідомленнями, які мають силу оригіналу.

Відповідно до інвойсу, вартість товару становила 31625,00 доларів США (інвойс №211111SOUKR-041-C1082 від 31.01.2022).

Виконання договору транспортного екпедирування №2105.2018/124ОД узгоджується з наданим рахунком-фактурою, автотранспортною накладною, коносаментом, транзитною декларацією.

Отримавши придбаний за контрактом товар позивач подав до митного органу електронну митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ» №UA209170/2022/007544 .

Відповідно до графи 44 ЕМД типу «ІМ 40 ДЕ» № UA209170/2022/007544, на підтвердження заявленої митної вартості товару було подано митному органу наступні документи: пакувальний лист №б/н від 11.11.2021; рахунок-проформа №211111ІЩГЛК-041-С1082 від 11.11.2021; рахунок-фактуру (інвойс) №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021; коносамент №WMS21112674 від 22.12.2021; автотранспортну накладну №3888 від 28.01.2021; сертифікат про походження товару №С22ЬФ2ЛОДПЛ50015 від 19.01.2022, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500040/2022/0574 від 31.01.2022; банківський платіжний документ, що стосується товару №326 від 17.11.2021, №367 від 18.01.2022; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №331 від 28.01.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1843 від 28.01.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника б/н від 11.11.2021; висновок експертного товарознавчого дослідження №21/1/025 від 25.01.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) №201008SUKR від 08.10.2020, договір транспортного експедирування №21.05.2018/124ОД від 21.05.2018; видаткові накладні; інтернет-пропозиція; митна декларації країни відправлення №49165664 від 10.12.2021.

Митна вартість товару заявлена позивачем за першим методом визначення митної вартості за цінами зовнішньоекономічного контракту на поставку товару щодо товарів, що імпортуються (вартість операції).

Львівською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Так, у вказаному рішенні митний орган не погодився із заявленою митною вартістю товарів та визначив її за резервним методом визначення митної вартості товарів на рівні 3,77 дол США за одиницю.

В графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів зазначено: « Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне: відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 Вартість упаковки входить в ціну товару», проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу. Відповідно до п. 5 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте в проформі інвойсі № 211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачено до 15 днів після прибуття товару в порт. Відповідно до п. 2.1.4 договору транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018 повинна бути заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подавалась. Висновок експерта від 25.01.2021 № 21/1/025 не містить інформації стосовно задекларованого товару, а також в ньому написано, що розрахована вартість є станом на січень 2021 року. Отже поданий висновок експерта є не актуальним на даний час. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (заявка на перевезення, договір на перевезення між експедитором та перевізником); виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу декларантом надіслано: платіжний документ на оплату транспортних послуг, зовнішньоекономічний контракт, інтернет пропозиції. Інших документів згідно вимоги не надано. Відмовою в наданні необхідних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994р. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст. 60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД відвід 10.12.2021р. № UA500110/2021/213762, де митна вартість такого товару становить 3,77 дол. США за кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 209170/2022/000172.

Декларантом позивача подану МД №UA209170/2022/009130, за якою товар випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригуванням митної вартості товару, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України (надалі МК України) є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК Верховний Суд зробив у ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19).

Згідно із пунктом 2 частини 6 шостої статті 54 МК України, на підставі якого Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як видно з рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2019 №UA209000/2022/900023/2, підставою для його прийняття стало те, що документи ТзОВ «Сікер» для підтвердження заявленої митної вартості містять розбіжності, а саме: відповідно до п. 5.3 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 Вартість упаковки входить в ціну товару», проте, у проформі та в інших товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються обчисленню, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

З цього приводу суд зазначає, що інвойс від 11.11.2021 №211111SOUKR-041-C1082 містить інформацію про ціну товару та товар і не потребує визначення складових митної вартості.

Крім цього, відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 19.03.2019 №UA209000/2022/900023/2 вказано, що відповідно до п. 5 зовнішньоекономічного контракту №201008SOUKR від 08.10.2020 90% від суми партії вказаної в проформі інвойсі, оплачуються за 15 днів до прибуття контейнера з товаром в порт призначення. Проте в проформі інвойсі № 211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021 вказано, що залишок 90% оплачено до 15 днів після прибуття товару в порт.

Суд зауважує, що вказане не впливає на визначення митної вартості товару. Ціна товару підтверджується долученими позивачем рахунком-проформою №211111SOUKR-041-C1082 від 11.11.2021, рахунком-фактурою (інвойсом) №211111SOUKR-041 від 11.11.2021.

Крім цього, з оскаржуваного рішення судом встановлено, що на підставу у прийняті такого відповідачем зазначено, що відповідно до п. 2.1.4 договору транспортного експедирування № 21.05.2018/124ОД від 21.05.2018 повинна бути заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подавалась.

На підтвердження здійснення оплати послуг по перевезенню позивачем долучено рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №331 від 28.01.2022, довідкою №1843 від 28.01.2022 платіжним дорученням на оплату послуг по перевезенню №1190 від 01.02.2022.

Разом з цим, неподання заявки не впливає на визначення митної вартості товару.

Таким чином, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчить, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити ціну товару за основним методом.

За таких обставин, вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів є неправомірними, а коригування митної вартості на цій підставі необґрунтованим.

Відповідно до частини 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5) та витрати на страхування цих товарів (пункт 7).

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Як видно з рішення про коригування митної вартості товарів від 07.02.2022 №UA209000/2022/900023/2, у ньому зазначений номер, дата митної декларації, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, та вартість за одиницю товару, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Таким чином, як зазначалось вище, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка були взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Визначення відбулося на підставі декларації щодо товару скакалки, що і не є схожим до товару батути.

Як встановлено судом, для митного оформлення товару Товариство надало Митниці документи відповідно до частини другої статті 53 МК, які підтверджували всі складові задекларованої митної вартості товару.

Суд зважаючи на встановлені на підставі оцінки доказів, яка відповідає нормам статті 90 КАС, обставини у справі щодо переліку та змісту документів, які позивач надав для митного оформлення, приходить до висновку, що подані позивачем разом з митною декларацією документи були достатніми для підтвердження задекларованої митної вартості і в сукупності не викликали сумнів щодо достовірності наданої позивачем інформації про ціну товару та інші складові митної вартості.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваному рішенні, митний орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

Суд зауважує, що основним джерелом інформації про вартість товару є контракт та додатки до нього, тоді як інвойси є додатковими документами.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує і вказує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Системний аналіз приписів митного законодавства вказує на те, що ненадання повного переліку додатково витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації (така ж позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №810/4296/16 та у справі №815/143/17, у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №814/1647/16, у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Окрім цього, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того, чи іншого показника, з подальшим дотриманням черговості методів, визначених ст. 57 МК України. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №815/6827/17.

У постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 Верховний Суд наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності (аналогічна позиція Верховного Суду закріплена і у постанові від 05.03.2019р. у справі №813/1532/17, постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-А).

Згідно з ч. 5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відтак, суд вказує на протиправність зроблених відповідачем висновків про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною договору.

Така протиправність, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

По перше, суд констатує, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого ч. 5 ст.54 МК України, не довів перед судом про наявність жодних застережень щодо застосування у спірних відносинах першого методу, визначених у ч.ч.1 і 2 ст. 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

По друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

По третє, відповідач ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не вказав на документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності умов:

- подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст.53 МК України;

- ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

- виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методом (за ціною договору);

- обґрунтування можливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України

Таким чином, позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці від 07.02.2022 №UA2090000/2022/900023/2 про коригування митної вартості товарів підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» (81332, Львівська область, Мостиський район, с. Гостинцеве, вул. Львівська, 2, офіс 101; ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900023/2 від 07.02.2022.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сікер» судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 26.05.2022.

Суддя Сподарик Н.І.