Справа № 520/21433/21
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

27 травня 2022 року № 520/21433/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, Державної міграційної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, щодо відмови в оформленні та видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії;

- зобов`язати Головне управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки/зразка 1994р, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії;

- визнати протиправною бездіяльність Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру, щодо невжиття заходів із вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відбитки пальців, у тому числі знищити (видалити унікального номеру запису у реєстрі за № 000;

- зобов`язати Державну міграційну службу України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру вилучити (знищити, видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відбитки пальців, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі за № 000.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що дії Головного управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії та бездіяльність Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру, щодо невжиття заходів із вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відбитки пальців, у тому числі знищити (видалити унікального номеру запису у реєстрі за № 000 є протиправними та такими, що порушують права позивача. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Представником відповідача Державної міграційної служби України через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує. Також відповідачем зазначено, що на заяву позивача стосовно видалення або знищення персональних даних особи під час оформлення паспорта громадянина України засобами Єдиного державного демографічного реєстру було надано вмотивовану відповідь з роз`ясненням порядку, підстав отримання, видалення, знищення персональних даних з Єдиного державного демографічного реєстру. Водночас, представником відповідача вказано, що позивач при досягненні нею 14-річного віку звернулась до підрозділу міграційної служби щодо отримання паспорта громадянина України вперше та вказаний документ було позивачу було оформлено у вигляді ID-картки за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення позивача. Отже, позивач при оформленні ID-картки 04.07.2017 року надала згоду на обробку її персональних даних. Відтак, внесення інформації стосовно неповнолітньої на той час ОСОБА_1 , наданої нею особисто, до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим, жодним чином не надало права суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними. Відтак, оскільки інформація стосовно позивача була отримана з дозволу останньої і без порушень вимог діючого законодавства та є достовірною, підстави видалення УНЗР, а також даних щодо позивача - відсутні.

Представником відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує. Також відповідачем зазначено, що на заяву позивача стосовно вчинення дій з приводу обміну їй паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку з закінченням строку дії вказаного документу було належним чином розглянуто та надано відповідь із роз`ясненням питання щодо порядку, способу оформлення та переліку документів, необхідних для оформлення і виготовлення паспорта громадянина України вперше. Також, заявниці було роз`яснено з посиланням на норми постанови Кабінету Міністрів України № 302 про оформлення паспортів громадян України зразка 1994 року громадянам України. щодо яких прийнято рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Відтак, у зв`язку із відсутністю у заявниці такого рішення суду на момент надавання відповіді у Московського відділу у м. Харкові були відсутні правові підстави для оформлення і видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням у 2017 році 14 років зверталась до територіального органу Державної міграційної служби України з питань отримання паспорту громадянина України у зв`язку з досягненням 14-річного віку.

У позовній заяві позивачем вказано, що її та її батьків було зобов`язано в обов`язковому порядку, виготовити паспорт у формі картки та було надано неправдиву, недостовірну інформацію щодо неможливості реалізувати право на отримання паспорта у формі паспортної книжечки в 16 років, а також не було надано інформації про те, що позивач мала можливість законно діяти, на підставі свідоцтва про народження до 16 років. Отже, як вказано позивачем, не дивлячись на бажання її родини отримати для неї звичайний паспорт у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року - їм було відмовлено, у зв`язку з чим вони були змушені оформити паспорт у формі картки.

Відтак, під час розгляду справи встановлено, що 20.07.2017 р. ОСОБА_2 отримала паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі картки № НОМЕР_1 : запис № 000, орган, що видав 6317; РНОКПП НОМЕР_2 ; витяг з ЄДДР, щодо реєстрації-місця проживання №6317- від 01.08.2017 р., УНЗР 000.

При цьому, судом встановлено, що 20.07.2021 року строк дії вищевказаного паспорта закінчився.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, вона, будучи вже повнолітнім громадянином України та знаючи про свої права та обов`язки перед державою, вирішила реалізувати своє право вибору, яким видом паспорта громадянина України в подальшому користуватися, оскільки за релігійними переконаннями та низкою реальних причин не мала наміру отримувати паспорт громадянина України у формі картки та на власний розсуд розпорядитись своїми персональними даними, що було внесено до ЄДДР при оформленні їй паспорта у формі картки.

Так, під час розгляду справи встановлено, що 08.07.2021 р позивач оформила відмову від реєстраційного номеру особистої картки платника податків, оскільки в подальшому не бажала мати будь-які цифрові коди чи номери, що їй присвоєно державними органами та які є переважаючими над її основними персональними даними - ім`ям, прізвищем, по-батькові, датою народження.

Того ж дня, 08 липня 2021 р. позивач звернулась до Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління ДМС України у Харківській області із заявою та пакетом документів щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року у зв`язку з тим, що строк дії попереднього паспорта громадянина України у формі картки типу ID-1 закінчився і він є непридатним до користування. При цьому, у вказаній заяві позивачем зазначено, що проводити обмін, шляхом отримання нового паспорта громадянина України у формі ID-картки вона категорично відмовляється та одночасно позивачем наведено ряд причин для такої відмови, однією з яких є: за релігійними переконаннями, адже процес цифрової обробки її персональних даних засобами ЄДД та присвоєння УНЗР порушує її цивільні немайнові права і грубо суперечить її православному християнському віруванню, світогляду та вихованню.

У додатках до вказаної заяви вказано на надання наступних документів: заповнена заявником заява встановленого МBC зразка; паспорт заявника у формі картки, що підлягає поверненню; витяг з ЄДДР про реєстрацію місця проживання; свідоцтво про народження; повідомлення про відмову від РНОКПП; 2 фотокартки розміром 3,5 на 4.5 см; довідка про реєстрацію місця проживання.

Листом від 13.07.2021 року №6317-2499/6317/-21 Московським районним відділом у місті Харкові Головного управління ДМС України у Харківській області позивача було повідомлено, що п.6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302, визначено підстави для обміну паспорту. Також, наведено положення Законів України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу та спеціальний статус», «Про свободу совісті та релігійні формування», «Про захисту персональних даних» та вказано про відсутність законних підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ. Водночас, із посиланням на положення Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» вказано, що оскільки закон не передбачає підстави та право вимогами видалення даних з Реєстру, УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус, із застосування засобів Реєстру. Отже, вказано, що у особи, яка отримала паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм відсутні підстави для повернення дійсного та придатного до використання паспорта.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 08.07.2021 року позивачем було подано до Головного управління ДМС у Харківській області заяву щодо вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації (файлу) з усіма персональними даними на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, в тому числі: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відцифрований відбиток пальців, унікальний номер запису у реєстрі за №000.

Листом Головного управління ДМС України у Харківській області від 15.07.2021 року №6301.6.1-12301/63.3-21 із посиланням на приписи Закону України «Про захист персональних даних» вказано, що відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не з тих даних, які були оброблені, а рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими. Також, повідомлено, що персональні дані видаляються або знищуються в порядку, встановленому відповідно до вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Також, судом встановлено, що 08.07.2021 року позивачем з аналогічного питання було направлено заяву до Державної міграційної служби України.

Листом Державної міграційної служби України від 05.08.2021 року №С-6032-21/6.1/2842-21 із посиланням на приписи Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Закону України «Про захист персональних даних» повідомлено позивача про помилковість її посилань на приписи ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних», наведено вичерпний перелік підстав для видалення або знищення персональних даних, а також зазначено, що законна і добровільна видача особі паспорта громадянина України у формі картки та внесення інформації щодо неї до Реєстру не суперечить нормам конституції України та Закону України «Про захист персональних даних», а особа при цьому фактично має право на поновлення або виправлення цієї інформації, але ніяк не вилучення її у зв`язку з релігійними переконаннями. Відтак, вказано на відсутність підстав для видалення або знищення персональних даних позивача з Реєстру.

Матеріали справи свідчать на користь того, що позивачем також було подано до відповідача Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління ДМС України у Харківській області заяву від 08.09.2021 року щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України у формі паспорта книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 та у зв`язку з закінченням строку її дії. При цьому, у вказаній заяві позивачем також було наголошено на обставинах того, що її паспорт підлягає обміну, адже попередній паспорт є непридатним до користування.

Листом Московського районного відділу у місті Харкові Головного управління ДМС України у Харківській області від 29.09.2021 року №6317-3586/6317-21 позивача із посиланням на норми діючого законодавства повідомлено про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорту громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Вказані обставини, на переконання позивача, свідчать на користь того, що відповідачами було прийнято щодо неї протиправні рішення, що підлягають оскарженню, а її права підлягають відновленню та захисту.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Приписами ст.3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з частиною другою статті 32 Основного Закону не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до приписів статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Як передбачено положеннями ч.ч.1, 2 ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. За змістом частини четвертої цієї ж статті, ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань.

За змістом частини першої статті 92 Основного Закону, виключно законами України, зокрема, визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства, засади регулювання демографічних та міграційних процесів.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України Про громадянство України документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус Єдиний державний демографічний реєстр (Реєстр) - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Згідно з частинами другою, третьою статті 4 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус визначені цим Законом уповноважені суб`єкти для обліку даних ведуть відомчі інформаційні системи (далі - ВІС). Порядок ведення Реєстру та взаємодії між уповноваженими суб`єктами встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних.

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 16 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

За фактом виготовлення документа відомості про серію та номер документа, дату персоналізації, номер використаного бланка в електронній формі передаються ВІС відповідним уповноваженим суб`єктом.

Підстави, за яких уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа, встановлено в частині сьомій статті 16 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Як передбачено ч. 1 ст. 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Перелік інформації, яка вноситься до паспорта громадянина України, визначено у частині сьомій статті 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус. Він містить, зокрема: унікальний номер запису в Реєстрі; відцифрований образ обличчя особи; відцифрований підпис особи.

При цьому, у статті 7 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

На виконання положень частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову від 25 березня 2015 року №302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Постанова № 302), якою затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Відповідно до приписів п.2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 1 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. № 2503-XII;

- з 1 листопада 2016 року оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

Згідно із п. 3 Постанови № 302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється; паспорт громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, оформлений та виданий на підставі документів, поданих до 1 листопада 2016 р., є чинним протягом строку, на який його було видано.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатка 2 Технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм до Постанови № 302 бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій.

У паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, який відповідає вимогам нормативних документів України у сфері технічного та криптографічного захисту інформації. Безконтактний електронний носій відповідає вимогам стандарту ISO/IEC 14443 щодо запису і зчитування даних.

До безконтактного електронного носія вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Згідно з пп. 1 п. 7 Порядку №302 оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

За правилами п. 26 Порядку №302 після формування заяви-анкети працівник територіального органу/територіального підрозділу Державної міграційної служби, уповноваженого суб`єкта друкує її та надає заявнику для перевірки правильності внесених до заяви-анкети відомостей. Реєстрація заяви-анкети здійснюється із застосуванням засобів Реєстру під час її формування.

Після перевірки заявник власним підписом підтверджує правильність внесених до заяви-анкети відомостей про особу (п. 27 Порядку №302).

Відповідно до п. 131 Порядку №302 до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вноситься така інформація: інформація, зазначена в зоні візуальної перевірки паспорта; додаткова змінна інформація (про місце проживання, про народження дітей, про шлюб і розірвання шлюбу, про зміну імені, у разі наявності - інформація про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття зазначеного номера та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у відповідному полі проставляється слово "відмова". У разі відсутності інформації відповідне поле не заповнюється; біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук (за згодою особи); засоби електронного цифрового підпису (у разі оформлення паспорта особі, яка досягла 18-річного віку) та засоби шифрування в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, якщо інше не передбачено цим Законом.

Поряд із тим, за пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус Кабінет Міністрів України зобов`язано, з-поміж іншого, у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

У межах встановленого Законом України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус строку уряд прийняв постанову від 26 жовтня 2016 року № 745, якою вніс відповідні зміни до Постанови № 302 (положення цієї Постанови (у новій редакції) наведено). Постанова № 745 набрала чинності з 01 листопада 2016 року, і з тієї ж дати офіційно встановлено, що паспорт громадянина України оформляється виключно у формі картки з безконтактним електронним носієм з використанням бланка, затвердженого Постановою № 302.

Положення про паспорт прийнято на виконання вимог статті 5 Закону України від 8 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ Про громадянство України (який втратив чинність згідно із Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ Про громадянство України).

На підставі Положення про паспорт (у редакції постанови Верховної Ради України від 2 вересня 1993 року №3423-ХІІ) Кабінет Міністрів України постановою від 4 червня 1994 року №353 (далі - Постанова № 353) затвердив зразок бланка паспорта громадянина України. Цю постанову з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 13 березня 2013 року № 185 Деякі питання виконання Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус визнано такою, що втратила чинність.

Проте, суд зазначає, що постановою від 12 червня 2013 року № 415 уряд зупинив дію постанови від 13 березня 2013 року № 185, заодно відновивши дію Постанови № 353, якою було затверджено зразок бланка паспорта громадянина України (зразка 1994 року).

Відповідно до пунктів 2, 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт паспорт громадянина України (далі - паспорт) видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88х125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт". На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України". На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій-шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця

Згідно із п.13 Положення про паспорт для одержання паспорта громадянин подає: заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Приписами п.14 Положення про паспорт визначено, що за видачу паспорта справляється державне мито.

З аналізу вищевикладеного слід дійти висновку про те, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, обов`язковим є дотримання особою встановлених правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви.

Суд під час розгляду даної справи враховує посилання позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19.09.2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Так, суд зазначає, що під час розгляду справи встановлено, що Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №806/3265/17 (Пз/9901/2/18) дійшла висновку про те, що норми Закону №5492-VI, на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин), не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорта у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по батькові, та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом"), не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя в контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Колегією суддів Великої Палати Верховного Суду встановлено, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Відтак, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Відділу УДМС щодо відмови у видачі позивачеві паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення №2503-ХІІ є обґрунтованими. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що самі по собі дії Відділу УДМС щодо відмови позивачеві у видачі їй паспорта громадянина України у формі книжечки відповідали Закону №5492-VI.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що умовою для видачі паспорта громадянина України будь-якого зразка є подання відповідних документів заявником, за наявності яких здійснюється розгляд заяви, та вчинення відповідних дій працівниками територіального підрозділу ДМС.

Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2020 року по справі № 260/99/19 (провадження № К/9901/31910/19) зазначив, що реалізація волевиявлення громадянина на отримання паспорта, незалежно від форми такого, здійснювалась і здійснюється шляхом подання заяви за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України до компетентного органу особисто особою, яка звертається за отриманням паспорта, із зазначенням інформації та долученням документів, які передбачені вимогами чинного законодавства. При цьому, дотримання особою певних правил, пов`язаних з процедурою оформлення та видачі паспорта, зокрема щодо дотримання форми заяви, є обов`язковим.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що звертаючись до відповідача із заявою в довільній формі про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки позивачем вказано на обставини того, що вона у зв`язку із досягненням 14 років отримала паспорт громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1, однак у зв`язку з закінченням строку дії такого виникла необхідність отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року. Також, у вказаній заяві позивач висловила свою незгоду з видачею їй паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 та повідомила, що її згода на внесення персональних даних є недійсною. В той же час, позивач наголосила на обставинах того, що проводити обмін, шляхом отримання нового паспорта громадянина України у формі ID-картки категорично відмовляється.

У додатках до заяви про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року позивачем вказано про надання додатків, а саме дві фотокартки розміром 35х45 мм, заяву за формою встановлено МВС України, довідка про реєстрацію місця проживання, паспорт батька заявника, паспорт у формі картки, що підлягає поверненню у зв`язку з закінченням строку дії, свідоцтво про народження, повідомлення про відмову від його прийняття, витяг з ЄДДР про реєстрацію місця проживання.

Також, позивачем до територіального підрозділу ДМС в подальшому було подано заяву від 08.09.2021 року, до якої було долучено копію квитанції про сплату державного мита. При цьому, позивачем у вказаній заяві зазначено, що вона є доповненням та уточненням до заяви, поданої 08.07.2021 року до Московського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області.

Тобто, позивач первинно 08.07.2021 року фактично звернулась до територіального підрозділу ДМС із заявою про видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року із наголошенням на обставинах відмови від обміну, шляхом отримання нового паспорта громадянина України у формі ID-картки, та спливу терміну дії паспорта у формі картки, який закінчується 20.07.2021 року. При цьому, позивач в подальшому у доповнення до вказаної заяви подала і доказ сплати державного мита.

Натомість, територіальним підрозділом ДМС оцінки вказаним обставинам у відповідях від 13.07.2021 року №6317-2499/6317-21 та від 29.09.2021 року №6317-3586/6317-21 надано не було, а лише наведено посилання на норми діючого законодавства.

Водночас, суд наголошує на тому, що зазначені відповіді відповідача не містять в собі посилань на обставини невідповідності поданих позивачем заяв або не подання останньою необхідних документів для їх розгляду, що в свою чергу свідчить на користь визнання відповідачем обставин подання ОСОБА_1 повного пакету документів для видачі їй паспорта у формі книжечки зразка 1994 року.

При цьому, суд наголошує на обставинах того, що відповідно до приписів ст. 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку надається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Також, приписами ст.19 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було здійснено належний розгляд заяв позивача, що свідчить про порушення прав останньої та допущення протиправної бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на обставини справи, суд приходить до висновку про те, що оскільки у даному випадку питання оформлення та видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки/зразка 1994р, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії, фактично не було належним чином розглянуто останнім, а підстави звернення позивача з приводу спірного питання є суттєвими з огляду на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 21 серпня 2020 року по справі № 260/99/19, то у відповідача Головного управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області виникли підстави для здійснення належного розгляду заяв ОСОБА_1 від 08.07.2021 року та від 08.09.2021 року щодо отримання адміністративної послуги щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Також, суд зазначає, що приписами п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що суб`єкт персональних даних має право, зокрема, пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Яка було встановлено вище судом, паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Під час розгляду справи судом встановлено, що паспорт громадянина України, виданий позивачу у формі ID було оформлено за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення позивача згідно отриманої заяви-анкети №727478 від 04.07.2017 року.

Водночас, як самостійно зазначено позивачем, під час оформлення паспорта громадянина України у формі картки вона надала згоду на обробку її персональних даних.

Таким чином, внесення інформації щодо позивача до Реєстру та автоматичне формування УНЗР у зв`язку із цим було здійснено на підставі наданої ОСОБА_1 особисто заяви, жодним чином не надало права суб`єкту владних повноважень на здійснення будь-яких маніпуляцій з персональними даними.

Приписами ст.8 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» встановлено гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

Водночас, положеннями ст.15 Закону України «Про захист персональних даних» чітко визначені випадки видалення або знищення персональних даних, серед яких відсутня така підстава як звернення суб`єкта персональних даних із заявою про відкликання згоди на збір та обробку персональних даних.

При цьому, звернення позивача щодо відкликання згоди на збір та обробку персональних даних, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» не може слугувати підставою видалення її даних з Єдиного державного демографічного реєстру, оскільки спірні правовідносини врегульовані спеціальним законом, а саме Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», яким не передбачено підстав для знищення (видалення, анулювання) інформації стосовно особи із Реєстру.

В той же час, законна і добровільна видача позивачу паспорта громадянина України у формі картки та внесення інформації щодо нього до Реєстру жодним чином не суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про захист персональних даних», а позивач фактично має право на поновлення або виправлення інформації, проте ніяк не вилучення її, в зв`язку з релігійними переконаннями.

Організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, види персональних даних, які підлягають обробці засобами Реєстру і мета цієї обробки визначені на законодавчому рівні, оскільки сфера цих суспільних відносин, за статтею 92 Конституції України, є предметом винятково законодавчого регулювання.

Таким чином, оскільки інформація про позивача була отримана з її дозволу і без порушень вимог Закону України «Про захист персональних даних» та Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», а також є достовірною, підстави для видалення даних позивача, а саме згідно заяви позивача до органу міграційної служби, відсутні.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 21 серпня 2020 року по справі № 260/99/19 (провадження № К/9901/31910/19).

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру, щодо невжиття заходів із вилучення (знищення, видалення, анулювання) інформації (файлу) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відбитки пальців, у тому числі знищити (видалити унікального номеру запису у реєстрі за № 000.

Стосовно позовних вимог позивача про зобов`язання Головного управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області, оформити та видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки/зразка 1994р, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії та про зобов`язання Державної міграційної служби України як розпорядника Єдиного державного демографічного реєстру вилучити (знищити, видалити, анулювати) інформацію (файл) персональних даних на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зберігається в Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, стать, ідентифікаційний номер, місце народження, місце проживання, відцифроване обличчя, відцифрований підпис, відбитки пальців, у тому числі знищення (видалення) унікального номеру запису у реєстрі за № 000 суд зазначає, що оскільки останні є похідними від первинних позовних вимог, то з огляду на висновки суду у даній справі задоволенню також не підлягають.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 14, 77, 78, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057), Державної міграційної служби України (вул. Володимирська, буд. 9,м. Київ,01001) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області щодо здійснення належного розгляду заяв ОСОБА_1 від 08.07.2021 року та від 08.09.2021 року щодо отримання адміністративної послуги щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії.

Зобов`язати Головне управління ДМС у Харківській області в особі Московського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 08.07.2021 року та від 08.09.2021 року щодо отримання адміністративної послуги щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, зразка 1994 року, замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1 у зв`язку із закінченням строку його дії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (вул. Римарська, буд. 24,м. Харків,61057, код ЄДРПОУ - 37764460).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.