Справа № 260/1082/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/1082/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради, в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської міської ради №635 від 03.02.2022, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, позиція НОМЕР_1 , на території ТВІА «Чайка» по АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_1 , розташованого на території ТВІА «Чайка» по вул. Петра Гулака-Артемовського, 9.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку з набуттям членства в автогаражному кооперативі «Чайка» та отриманням дозволу на оформлення у власність металевого гаража він звернувся до відповідача з клопотанням про надання земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража. До такого клопотання було долучено всі необхідні документи. Однак за результатами його розгляду у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою було відмовлено та рекомендовано оформити земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна. Таку відмову відповідача вважає протиправною, оскільки вона суперечить положенням ст. 118 Земельного кодексу України.

31 березня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н б/д, відповідно до змісту якого заявлені позовні вимоги вважає безпідставними. Так, зокрема, зазначає, що під час опрацювання поданого позивачем клопотання з`ясовано, що до нього не було долучено правовстановлюючих документів на нерухоме майна. Однак згідно з нормами земельного законодавства приватизація земельних ділянок під об`єктами нерухомого майна проводиться у разі надання громадянами правовстановлюючих документів на таке. Окрім того, зазначає, що спірний гараж розташований на території автомобільного гаражного кооперативу «Чайка». Проте згідно із законодавчими нормами земельні ділянки кооперативів не можуть бути приватизовані громадянами членами кооперативу. Також заявляє, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 20.12.2021 №576 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розміщення збірно-розбірного гаражу. Однак земельні ділянки для обслуговування тимчасових металевих гаражів приватизації не підлягають.

15 квітня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 13.04.2022, в якій з доводами відповідача не погоджується. Зокрема, вказує на безпідставність посилань відповідача на відсутність в нього права на приватизацію спірної земельної ділянки, оскільки автомобільний гаражний кооператив «Чайка» не є гаражно-будівельним кооперативом та не являється власником земельної ділянки, на якій розміщений належним йому гараж.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до Ужгородської міської ради в порядку ст. 118 Земельного кодексу України із клопотанням, в якому просив надати дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаража (позиція № НОМЕР_1 ), розташованого на території Товариства власників індивідуальних автогаражів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по АДРЕСА_1 , з подальшою передачею такої земельної ділянки у власність.

До поданого клопотання долучив наступні документи: копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, посвідчення № НОМЕР_2 від 17.02.2016, витягу з рішення №576 від 20.12.2021 виконавчого комітету Ужгородської міської ради про переоформлення гаража (позиція №117) на ОСОБА_1 , топогеодезичної зйомки території гаражного кооперативу «Чайка» за квітень 1998 року, погодження правління АГК «Чайка» для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

За результатами розгляду поданого ОСОБА_1 клопотання рішенням XVI сесії VIІІ скликання Ужгородської міської ради №635 від 03.02.2022 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність було відмовлено та рекомендовано оформити земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна.

Вважаючи таке рішення органу місцевого самоврядування протиправним та таким, що порушує гарантоване законодавством право кожного на землю, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Ст. 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регулюється нормами глави 19 ЗК України.

Чч. 1, 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Так, п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачене право громадян на безоплатну передачу земельних ділянок у їх власність шляхом одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ст. 121 ЗК України врегульовано норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Ч. 6 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно положень ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зазначені повноваження органів місцевого самоврядування кореспондуються також з питаннями, що віднесені до виключної компетенції сільської, селищної, міської ради, передбаченими ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі Закон), та вирішуються виключно на пленарних засіданнях таких, серед яких вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Таким чином, для отримання у власність спірної земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів позивач звернувся у законодавчо встановленому порядку до уповноваженого на те органу місцевого самоврядування Ужгородської міської ради.

Ч. 7 ст. 118 ЗК України визначає порядок розгляду вищезазначених клопотань уповноваженим органом. Так, вказана законодавча норма передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Дана норма носить імперативний характер та унеможливлює відмову уповноваженого органу з будь-яких інших підстав.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 24 квітня 2018 року № 814/1961/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання правомірності оскарженого рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, суд повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Зазначене кореспондується також з встановленим Конституцією України обов`язком будь-якого суб`єкта владних повноважень діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Свою відмову у задоволенні заяви позивача Ужгородська міська рада аргументує відсутністю документів на нерухоме майно та рекомендує заявнику оформити земельну ділянку під об`єктом нерухомого майна.

Проте суд не вважає такі мотиви для відмови ОСОБА_1 правомірними, оскільки вони не відповідають положенням ст. 118 ЗК України.

Так, нормами ЗК України гарантовано право кожного громадянина на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок, в тому числі, для будівництва індивідуальних гаражів, із земель державної або комунальної власності в межах встановлених нормативів. При цьому таке право не поставлено в залежність від наявності на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна.

Вказане спростовує твердження відповідача про те, що набуття права на земельні ділянки кооперативами здійснюється саме кооперативом, як юридичною особою, а не окремими його членами.

Саме з метою реалізації вказаного права на безоплатну приватизацію ОСОБА_1 звернувся до Ужгородської міської ради з клопотанням, а тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень повинен був розглянути таке з врахуванням передбачених саме ст. 118 ЗК України підстав для відмови.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За результатами розгляду даної справи судом встановлено, що підстави для відмови, якими Ужгородська міська рада обґрунтовує прийняте рішення, суперечать нормам ст. 118 ЗК України.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 надано дозвіл на розміщення збірно-розбірного гаражу, земельні ділянки для обслуговування яких приватизації не підлягають, оскільки як вбачається з клопотання від 27.12.2021 позивач просив надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою саме для будівництва та обслуговування індивідуального гаража в порядку ст. 118 ЗК України, що передбачено положеннями ЗК України.

Жодних інших доказів на підтвердження правомірності свого рішення Ужгородська міська рада суду не надала.

За правилами, встановленими ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки за результатами розгляду даної адміністративної справи судом встановлена протиправність оскарженого рішення Ужгородської міської ради, позовна вимога щодо скасування такого в частині, що стосується позивача підлягає задоволенню.

З огляду на скасування такого рішення Ужгородської міської ради з метою належного захисту прав позивача підлягає також задоволенню похідна вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_1 , що розміщується на території ТВІА Чайка по вул. Петра Гулака-Артемовського, 9.

Ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих вимог, що регулюють спірні правовідносини, крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Питання розподілу судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати такого.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) до Ужгородської міської ради (місцезнаходження: пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської міської ради №635 від 03.02.2022 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та обслуговування індивідуального гаража, позиція № НОМЕР_1 , на території ТВІА «Чайка» по вул. Петра Гулака - Артемовського, 9.

3. Зобов`язати Ужгородську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0100 га для будівництва та обслуговування гаража № НОМЕР_1 , розташованого на території ТВІА «Чайка» по вул. Петра Гулака-Артемовського, 9.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін