Справа № 440/78/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/78/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/78/22 за позовом керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до Полтавської обласної спілки споживчих товариств про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 керівник Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов до Полтавської обласної спілки споживчих товариств, в якому просить суд зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Торгівельний будинок", який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Виконуючи вимоги ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", заступник керівника Полтавської окружної прокуратури листом №55-120-1020вих-21 від 11.10.2021 попередив відповідача про можливість звернення з цим позовом до суду (а.с. 68).

Мотивуючи позов, заявник вказує на факт порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини через псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати матеріальної автентичності будівлі "Торгівельний будинок" по вул. Небесної Сотні, буд. 9/17 у м. Полтаві, яка отримала статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 06.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

24.01.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача, адвокат Дашко М.В., висловив свої заперечення проти задоволення позову. Зазначив, що порядок укладення охоронних договорів між відповідними органами охорони культурної спадщини та суб`єктами господарювання всіх форм власності регулюється постановою Кабінету Міністрів України №1768 від 28.12.2001 "Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини", за змістом якого питання укладення охоронних договорів стосується лише пам`яток культурної спадщини, а не щойно виявлених об`єктів історії та культури. Крім цього уповноважений орган всупереч вимог п. 10 розділу 2 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України №158 від 11.03.2013, не забезпечив складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини у строк, що не перевищує трьох років з дати занесення об`єкта культурної спадщини до Переліку, у зв`язку з чим власник не має можливості укласти охоронний договір за відсутності усіх необхідних документів.

Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2022 заперечення представника відповідача проти розгляду за правилами спрощеного позовного провадження справи №440/78/22 залишено без задоволення.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Рішенням 15 сесії Полтавської міської Ради народних депутатів 21 скликання від 24.02.1993 в розвиток програми відродження м. Полтави, з метою упорядкування умов експлуатації цінної забудови історико-культурної території центральної частини м. Полтави, на підставі затверджених матеріалів історико-архітектурного опорного плану міста, було доповнено перелік пам`ятників історії та архітектури, затверджений 11 сесією міської Ради народних депутатів, та віднесено до категорії пам`ятників історії та архітектури місцевого значення цінні будинки та споруди, у тому числі будівлю за адресою: вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві (а.с. 35-36), яка є пам`яткою історії та архітектури місцевого значення "Торговий дім Токарєва" (нині - Полтавський фаховий кооперативний коледж).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна на теперішній час ця будівля перебуває у приватній власності Полтавської обласної спілки споживчих товариств (а.с. 39-40), користування яким здійснює Полтавський фаховий кооперативний коледж.

Розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 16.07.2021 №529 з метою збереження нерухомих об`єктів культурної спадщини області було внесено зміни до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 15.10.2020 №590 "Про затвердження Переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Полтавської області", внаслідок чого затверджено новий Перелік щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, до якого під порядковим номером 22.89 внесено й об`єкт історії та архітектури по вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві Торгівельний будинок (https://www.adm-pl.gov.ua/sites/default/files/529-2021.pdf).

Спору з приводу вищенаведених обставин немає.

Разом з цим, як стверджує позивач, на даний час охоронний договір на вказаний об`єкт не укладено, звернення від власника будівлі про укладення охоронного договору до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради не надходило.

З огляду на ці обставини позивач заявляє про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини, що призвело до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, у зв`язку з чим і поданий цей позов.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 54 Конституції України, культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які перебувають за її межами.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини в суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і прийдешніх поколінь регулюються Законом України від 08.06.2000 №1805-III "Про охорону культурної спадщини" (надалі - Закон №1805-III), з моменту набрання чинності якого, тобто з 12.07.2000, втратив чинність Закон Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1978 р., N 30, ст. 426; 1984 р., N 7, ст. 145).

Об`єкт культурної спадщини, відповідно до визначення наведеного у ст. 1 Закону №1805-III, - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

При цьому пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) визначається цим Законом як об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Аналогічно, пунктом 3 Прикінцевих положень Закону №1805-III передбачено, що об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 17 Закону Української РСР "Про охорону і використання пам`яток історії та культури", перелік пам`яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, рішенням 15 сесії Полтавської міської Ради народних депутатів 21 скликання від 24.02.1993 було доповнено перелік пам`ятників історії та архітектури, затверджений 11 сесією міської Ради народних депутатів, та віднесено до категорії пам`ятників історії та архітектури місцевого значення цінні будинки та споруди, у тому числі будівлю за адресою: вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві (а.с. 35-36), яка є пам`яткою історії та архітектури місцевого значення "Торговий дім Токарєва".

За наведеного вище правового регулювання суд констатує висновок про те, що будівля за адресою: вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві має статус пам`ятки культурної спадщини та є об`єктом правового регулювання Закону №1805-III у відповідному статусі.

У зв`язку з цим усі судження представника відповідача відносно того, що будівля за адресою: вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві не підпадає під правове регулювання Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини, оскільки не має статусу пам`ятки культурної спадщини, натомість є щойно виявленим об`єктом історії та культури, суд відкидає як безпідставні.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №1805-III, усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

Відсутність охоронного договору, згідно з імперативом ч. 4 ст. 23 Закону №1805-III, не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Приписами ч. 3 ст. 23 Закону №1805-III передбачено, що порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" Кабінет Міністрів України 28.12.2001 постановою №1768 затвердив Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини (надалі - Порядок №1768).

Згідно з п.п. 1, 2 Порядку №1768, охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Згідно з п. 5 Порядку №1768, в охоронному договорі, складеному за зразком згідно з додатком, зазначаються особливості режиму використання пам`ятки, види і терміни виконання реставраційних, консерваційних, ремонтних робіт, робіт з упорядження її території, інших пам`яткоохоронних заходів, необхідність яких визначається відповідним органом охорони культурної спадщини.

Аналіз вищенаведеного правового регулювання свідчить про те, що укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким на власника покладається зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини. Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а лише встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму. Охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону №1805-III, за висновком сформульованим у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №806/1536/18, є адміністративним договором.

Отже, відповідач, як власник пам`ятки культурної спадщини, протягом 1 місяця з моменту визнання будівлі "Торгівельний будинок" по вул. Небесної Сотні, буд. 9/17 у м. Полтаві щойно виявленим об`єктом історії та архітектури зобов`язаний був укласти охоронний договір з органом охорони культурної спадщини, яким у даному випадку є Департамент культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради.

При цьому суд зазначає, що саме юридичні або фізичні особи у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Саме такий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №826/4605/16.

З огляду на це суд відкидає також доводи відповідача про відсутність у нього обов`язку укладати охоронний договір до моменту отримання від уповноваженого органу облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини.

До цього слід додати, що згідно з ч. 2 ст. 14 Закону №1805-III об`єкт культурної спадщини до вирішення питання про його реєстрацію як пам`ятки вноситься до Переліку об`єктів культурної спадщини і набуває правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини, про що відповідний орган охорони культурної спадщини в письмовій формі повідомляє власника цього об`єкта або уповноважений ним орган (особу).

Переліки об`єктів культурної спадщини затверджуються рішеннями відповідних органів охорони культурної спадщини.

Порядок обліку об`єктів культурної спадщини визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Представник відповідача стверджує, що Полтавська обласна спілка споживчих товариств не отримувала від органу охорони культурної спадщини письмового повідомлення про щойно виявлений об`єкт культурної спадщини, у зв`язку з чим не виникло передумов, які зобов`язують власника укласти охоронний договір.

Такі твердження позивача суд визнає запереченням очевидного, об`єктивним свідченням чого є, крім іншого, той факт, що протоколом Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 06.07.2021, складеним у присутності голови Полтавської обласної спілки споживчих товариств Романа Кідіна, власника будівлі - Полтавську обласну спілку споживчих товариств згідно зі ст. 23 Закону №1805-III зобов`язано звернутися до Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради з клопотанням щодо укладення охоронного договору та подання відповідної облікової документації, виготовленої відповідно до вимог наказу Мінкультури України від 27.06.2019 №501 (а.с. 61-62).

Однак і дотепер відповідач свого обов`язку щодо укладення охоронного договору, передбаченого ст. 23 Закону №1805-III, не виконав.

Згідно з листом директора Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради від 13.10.2021, облікова документація на будівлю за адресою: вул. Небесної Сотні, буд. 9/17 у м. Полтаві відсутня. Охоронний договір не укладено. Звернень від власника або уповноваженого органу не надходило (а.с. 70).

Більш того, на території пам`ятки культурної спадщини здійснюється самовільна прибудова.

Як повідомляє позивач, Полтавською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000573 від 03.06.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 1971 КК України, за фактом здійснення самовільної прибудови до будівлі Полтавського кооперативного коледжу за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, яка має статус щойно виявленого об`єкта історії та архітектури місцевого значення.

З огляду на факт проведення будівництва впритул до пам`ятки, директор Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради у відповідності до вимог п. 9 ч. 2 ст. 6 Закону №1805-III на адресу відповідача направляв листи від 10.06.2021 №01-11-01-24/514 та від 18.06.2021 №01-11-01-24/620, якими забороняв проведення будь-яких робіт на будівлі-пам`ятці та вимагав у найстисліші терміни надати пояснення стосовно будівельних робіт (а.с. 58-59).

Однак власник будівлі усі листи проігнорував, заходів для припинення будівельних робіт не вжив.

У подальшому директор Департаменту 26.10.2021 направив відповідачу листа №01-11-01-84/1115 з пропозицією укласти охоронний договір, на який відповідь також не надано (а.с. 71).

Незважаючи на всі попередження, всупереч вищенаведеним нормам законодавства, відповідач з моменту визнання пам`ятки "Торгівельний будинок" по вул. Небесної Сотні, 9/17 у м. Полтаві щойно виявленим об`єктом культурної спадщини і дотепер не виконав свого обов`язку щодо укладення охоронного договору як власник пам`ятки культурної спадщини з органом охорони культурної спадщини.

Така поведінка відповідача свідчить лише про відсутність у нього наміру добровільно виконати вимоги закону, що суперечить загальним засадам правової держави, якою відповідно до ст. 1 Основного Закону є Україна.

Як зазначає позивач, на даний час на пам`ятці та в її охоронній зоні проводяться будівельні роботи, що становить загрозу її знищення, руйнування або пошкодження. Бездіяльність відповідача порушує інтереси держави, оскільки не вживаються передбачені законом заходи для збереження щойно виявленого об`єкта культурної спадщини місцевого значення. Відсутність охоронного договору щодо цього об`єкта призвело до зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, її просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності, загрози руйнування. Поряд з державним інтересом, який полягає в зупиненні порушень пам`яткоохоронного законодавства відповідачем, забезпеченні укладення ним охоронного договору на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури з метою встановлення режиму використання пам`ятки та відповідальності відповідача за порушення такого режиму, наявний також і суспільний інтерес, який полягає в охороні та збереженні культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь.

Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин суд визнає доведеним факт порушення відповідачем вимог ст. 23 Закону №1805-III, а позов - обґрунтованим.

Враховуючи обставини бездіяльності з боку Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради та наявний визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, суд приходить до переконання про те, що пред`явлення прокурором позову зобов`язального характеру є ефективним способом захисту інтересів держави, що спрямований на реалізацію державою примусу в частині виконання вимог Основного Закону зі збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення.

За таких обставин позов керівника Полтавської окружної прокуратури, що заявлений в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради, належить задовольнити у повному обсязі у спосіб обраний позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки судові витрати позивача складаються лише із сум сплаченого судового збору, то підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Полтавської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради до Полтавської обласної спілки споживчих товариств про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Полтавську обласну спілку споживчих товариств (вул. Дмитра Коряка, 3, м. Полтава, 36000, ) протягом одного місяця з дати набрання рішенням суду у цій справі законної сили укласти з Департаментом культури, молоді та сім`ї Полтавської міської ради (майдан Незалежності, 5, м. Полтава, 36003, ) охоронний договір на щойно виявлений об`єкт історії та архітектури місцевого значення - "Торгівельний будинок", який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 9/17, на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768 "Про затвердження Порядку укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун