Справа № 442/3936/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2022 року

Київ

справа №442/3936/17

адміністративне провадження №К/9901/6818/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 442/3936/17 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради Львівської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання до вчинення дій,

УСТАНОВИВ:

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Дрогобицької міської ради Львівської області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:

визнати протиправним і скасувати підпункт 4.1 пункту 4 рішення Міської ради "Про відмову у наданні дозволів на виготовлення проектів відведення земельних ділянок, у затвердженні проекту відведення та надання в оренду земельної ділянки, у затвердженні матеріалів технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (місцевості) від 20.12.2016 №528 (далі - Рішення №528);

зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.03.2014 щодо виділення земельної ділянки орієнтованою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 (далі - Заява; Земельна ділянка по АДРЕСА_1 .Орлика відповідно);

зобов`язати міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати міську раду подати до суду першої інстанції звіт про виконання постанови суду в частині повторного розгляду заяви щодо виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та в частині надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення Земельної ділянки по АДРЕСА_1 в місячний строк з часу набрання постановою законної сили;

визнати незаконним та нечинним рішення міської ради "Про затвердження "Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1 " від 03.10.2017 №871.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано підпункт 4.1. пункту 4 Рішення №528 щодо відмови у передачі безоплатно у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Зобов`язано Дрогобицьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 березня 2014 року щодо виділення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Міську раду подати до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звіт про виконання рішення суду в частині повторного розгляду заяви, в місячний строк з часу набрання рішенням законної сили. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання незаконним та нечинним рішення Дрогобицької міської ради Львівської області "Про затвердження "Положення про порядок виділення громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва" у відведеному кварталі забудови відповідно до Детального плану території в районі АДРЕСА_1 " від 3 жовтня 2017 року №871, скасовано та прийнято нову постанову, якою закрито провадження у справі в цій частині.

В решті рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 27 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 вересня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Зобов`язано Дрогобицьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

17.11.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі, а саме: просить зобов`язати відповідача протягом 30 днів подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2021 клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року задоволено.

Зобов`язано Дрогобицьку міську раду Львівської області протягом 30 днів з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 442/3936/17.

Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2022 прийнято звіт Дрогобицької міської ради про виконання постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 442/3936/17.

17.02.2022 до Верховного Суду повторно надійшла заява ОСОБА_1 в якій остання просить повторно зобов`язати відповідача протягом 30 днів подати звіт про виконання судового рішення та накласти штраф на міського голову м. Дрогобич за невиконання судового рішення відповідно до ст. 382 КАС України.

В заяві вказує, що після отримання судового рішення неодноразово зверталась до відповідача із відповідними заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вільної земельної ділянки. Рішенням Дрогобицької міської ради від 14.01.2022 № 986 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 " надано позивачці дозвіл щодо земельної ділянки № 8. Проте відповідач рішенням № 953 від 22.12.2021 надав дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 на цю ж ділянку № 8. Вказує, що станом на 14.01.2022 ділянка № 8 сформована та зареєстрована в Державному земельному кадастрі за заявою ОСОБА_2 . На думку позивачки, рішення міської ради № 986 від 14.01.2022 свідчить про формальне, неналежне виконання рішення суду, яке не створює умов для отримання у власність земельної ділянка по АДРЕСА_1 .

14.04.2022 від відповідача надійшло заперечення на клопотання про встановлення судового контролю та накладення штрафу. Відповідач зазначає, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Крім того зазначає, що рішення місцевої ради про надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не встановлює обмежень щодо реалізації заявником права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки.

18.04.2022 від позивача надійшла відповідь на заперечення, в якій просить заяву про встановлення судового контролю задовольнити.

Дослідивши, подану заяву та матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування у вигляді судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31 липня 2018 року у справі № 235/7638/16-а.

Судом встановлено, що 14.01.2022 ХІХ сесією восьмого скликання Дрогобицької міської ради прийнято рішення № 986 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 ", яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 600 кв. м.

Верховний Суд в ухвалі від 31.01.2022 дійшов висновку, що Дрогобицька міська рада у визначений Судом строк виконала постанову Верховного Суду від 27.05.2021 у справі № 442/3936/17.

Щодо посилань позивача що рішення Дрогобицької міської ради № 986 від 14.01.2022 є формальним виконанням рішення суду, оскільки рішенням відповідача № 953 від 22.12.2021 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_2 на цю ж саму, що і позивачу ділянку № 8, колегія суддів зазначає, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Затвердження цього проекту і передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що стаття 118 Земельного кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, серед яких відсутня така підстава, як надання дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі на ту ж саму земельну ділянку.

Аналіз статей 116, 118 ЗК України вказує на те, що місцева рада не має права визначати пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою на одну й ту ж саму земельну ділянку. У даному випадку надання такого дозволу вказує на відсутність обтяжень щодо бажаної земельної ділянки і ще не означає позитивного рішення місцевої ради про передачу у власність цієї земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №120/1491/19-а, 22.07.2021 у справі № 320/1177/19.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду: в постанові від 18.05.2022 у справі № 154/3345/16 також дійшов висновку про вичерпність переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, передбачених частиною сьомою статті 118 ЗК України та про незаконність відмови у наданні дозволу з попереднім наданням такого іншій особі.

Також суд зазначає, що рішення місцевої ради про надання третій особі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не встановлює обмежень щодо реалізації заявником права на отримання у встановленому законом порядку цієї земельної ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18) та в постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі № 295/14795/16-а, від 19.06.2018 у справі №750/8511/17, від 05.03.2019 у справі № 360/2334/17 та від 28.02.2020 у справі №461/1257/17, від 15.03.2021 у справі №441/701/17.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (станом на подання заяви про встановлення контролю) кадастровий номер: :01:015:0133 зазначено «Форма власності: Інформація відсутня».

Отже, жодних рішень про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 у власність Дрогобицькою міською радою станом на день звернення до суду із цією заявою не приймалося.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 248, 382 КАС України, Суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Верховного Суду від 27 травня 2021 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: Л. Л. Мороз

А. І. Рибачук