Справа № 160/4264/22
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2022 року Справа № 160/4264/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідача-2: Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
23 лютого 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідача-2: Головного управління Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі встановленого Законом є 09.09.2021 року, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого позивач при огляді встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках 10% (десять відсотків) травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та правомірно звернувся до відповідача-1 з заявою від 23.10.2021 р. про виплату одноразової грошової допомоги. Таким чином, позивач вважає, що набув право на отримання одноразової грошової допомоги з 09.09.2021 року, відтак дії Головного управління Національної гвардії України щодо відмови у призначенні грошової допомоги є протиправними, і відповідач-2 повинен розглянути питання щодо призначення позивачу такої допомоги.
Відповідачі, у встановлений судом строк, своїми процесуальними правами на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, причини неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомили.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 року, зазначена вище справа була розподілена та 24.02.2022 року передана судді Пруднику С.В.
01.03.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
29.04.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання представника Головного управління Національної гвардії України Бондар О.І. про зупинення провадження у справі № 160/4264/22 відмовлено.
29.04.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду витребувано від військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: копії положення або статут щодо військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Витребувано від Головного управління Національної гвардії України засвідчену належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України: копію протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 24.01.2022 року №488/975. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 18 травня 2022 року.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що року позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення від 12.04.2017 року (серія НОМЕР_5 ), яка наявна в матеріалах справи.
Так, у період з 25.08.2016 року по 23.11.2020 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується витягом з послужного списку від 23.11.2020 року.
11.10.2019 року позивачем під час виконання обов`язків, а саме, проведення показових виступів з рукопашного бою присвяченого з нагоди урочистостей до дня Захисників України, приблизно о 8 год. 40 хв. трапився нещасний випадок та отримано травму у вигляді закритого зламу правої ключиці, що підтверджується довідкою №9915 за підписом лікаря ОСОБА_2 КЗ «Міської клінічної лікарні №16».
Відповідно до п. 12.6. Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (затвердженого Міністром оборони України від 10.04.2009р. №170) встановлено, що посадова особа, у підпорядкуванні якої є військовослужбовці, які виявили бажання звільнитись чи підлягають звільненню з військової служби, не пізніше ніж за чотири місяці до досягнення ними граничного віку перебування на військовій службі чи закінчення строку контракту, зобов`язана здійснити заходи щодо: розрахунку вислуги років військової служби військовослужбовців; обстеження військово-лікарською комісією військовослужбовців.
05.10.2020 року позивач звернувся з рапортом перед вищим командуванням про направлення останнього на проходження військово-лікарської експертизи з метою визначення придатності/непридатності до подальшої військової служби, для чого видати встановленим порядком: направлення на медичний огляд військово - лікарською комісією; медичну характеристику, службову характеристику, акти службових розслідування відповідно до Наказу МВС України від 27.12.2002р. №1346 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України відносно лікарняних за період служби у військовій частині з 2015р. та який було отримано уповноваженою особою відповідача-1.
13.10.2020 року позивач звернувся з рапортом перед вищим командування про надання наказу про призначення службового розслідування, згідно встановлених вимог наказу МВС України, стосовно нещасного випадку, під час виконання ним обов`язків військової служби та отриманої травми у вигляді закритого зламу правої ключиці, що підтверджується довідкою №9915 від 11.10.2019 року та який було отримано уповноваженою особою відповідача-1.
19.10.2020 року позивачем отримано Свідоцтво про хворобу №64 ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Дніпропетровській області», де за: п. 12 діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, контузії, каліцтва: двобічна хронічна нейросенсорна приглухуватість III стфшепітна мова- 0 м., розмовна мова - 3,0 м. на обидва вуха). Гонартроз ліворуч без функціональних розладів. Вертеброгенна торокалгія. люмбоішалгія стадія ремісії на тлі початкових проявів остеохандрозу грудного відділу хребта, грижі міжреберцевих дисків Тh2-Тh3, Тh3-Тh4, Тh4-h5, Тh5-Тh6 до 1,5 мм. Тh6-Тh7 до 2,0 мм. без порушення статико-динамічної функції хребта. - Захворювання, ТАК. пов`язане з проходженням військової служби; п. 13 постанова ВЛК про придатність до військової служби, за військовою спеціальністю тощо: на підставі ст. 36б. 64г, 23г, 61г графи II Розкладу хвороб і фізичних вад наказів МО від 14.08.2008р. №402 «Обмеженопридатний до військової служби», протипоказання (робота в умовах підвищеного шуму та біля предметів, які рухаються).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №235 від 23.11.2020 року припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення старшину старшину ОСОБА_1 (Г-016890) старшого контролера (снайпера) групи вогневої підтримки взводу спеціального призначення звільненого відповідно до підпункту „А пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас у зв`язку із закінченням строку контракту з військової служби наказом командувача Національної гвардії України від 06.11.2020 року №223 о/с, без права носіння військової форми одягу з 23 листопада 2020 року та для взяття на військовий облік направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно статті 162 Закону України «Про відпустки» та статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»: виплачено грошову компенсацію за невикористані 56 календарних дні додаткової відпустки за 2017 - 2020 роки. Відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплачено одноразову грошову винагороду в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за період календарної служби за 4 (чотири) роки. Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС від 15.03.2018 року № 200, виплачено: грошову компенсацію за невикористані 23 календарних дні щорічної основної відпустки за 2020 рік; премію за період з 01 по 23 листопада 2020 року в розмірі 135 відсотків посадового окладу. Вислуга років на 23 листопада 2020 року становить: час служби в календарному обчисленні - 17 років 03 місяці 28 днів; час служби в пільговому обчисленні - 00 років 03 місяці 07 днів. Вислуга років для призначення пенсії на 23 листопада вересня 2020 року становить 17 років 07 місяці 05 днів. Підстава: припис від 23.11.2020 № 238, рішення на премію, розрахунок.
З матеріалів справи убачається, що довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12 ААА №010352 від 19.10.2020р. (видана 25.11.2020р.) Обласною МСЕК №3 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 25% (двадцять п`ять відсотків) за підписом Голови МСЕК, за п. 5 визначено, що захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Як заначив позивач у поданій до суду позовній заяві, 06.11.2020 року згідно наказу (по особовому складу) №223 відповідача-2 та 23.11.2020р. згідно витягу з наказу (по стройовій частині) №235 (з підстав закінчення дії контракту) відповідачем-1 звільнено та розірвано з ним контракт, не маючи висновку ВЛК стосовно придатності/непридатності до військової служби, чим на порушено п. 24 Положення «Про медико-соціальну експертизу» (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317) позбавивши його права на соціальний захист згідно діючих норм ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Порядку №975, Постанови №691 та можливості довести, оскаржити заподіяні неправомірні дії документально вчасно.
30.11.2020 року позивач звернувся до відповідача-1 у письмовому вигляді з заявою виплатити йому грошову допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Постанови №975 у зв`язку із захворюванням, так, пов`язане з проходженням військової служби за ступенем втрати професійної працездатності у відсотках 25% одноразово, відповідно встановленому страховому випадку ВЛК від 19.10.2020 року, про що мається підпис уповноваженої особи, дата та печатка та до якої долучено: копію паспорту ідентифікаційного номера платника податків від 05.07.1999 року; витяг з послужного списку від 23.11.2020 року; копія свідоцтва про хворобу ВЛК ДУ ТМО по Дніпропетровській області від 19 жовтня 2020 року №64; довідка Обласної МСЕК №3 від 25.11.2020 року Серія 12 ААА№010352; довідку від 25.10.2020 року №0490-06-32/699; реквізити банківського рахунку.
04.12.2020 року згідно листа відповідача-1 №2/21/19-1859 позивачу відмовлено, у виплаті одноразової грошової допомоги.
08.02.2021 року позивач звернувся до відповідача-2 зі скаргою, згідно до якої просив: видати йому акти службових розслідувань відносно лікарняних за період служби у військовій частині в період з 2015 по 2020 рік; видати копію наказу про призначення службового розслідування та довідку про обставини травми отриманої під час виконання обов`язку військової служби 11.10.2019 року о 8:30 виконуючи наказ заступника командира військової частини підполковника ОСОБА_3 у приміщенні школи-ліцею №46; зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно прийняти заяву про виплату ОСОБА_1 1984 р.н. одноразової грошової допомоги за ступенем втрати професійної працездатності у відсотках 25% у зв`язку із захворюванням, так, пов`язане з проходженням військової служби з додатками згідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Постанови №975.
18.02.2021 року відповідач-2 надав повідомлення згідно листа №27/1 /5-В-187 про те, що для з`ясування обставин травмування та інших фактів, викладених у зверненні, матеріали надіслано за належністю до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. За результатами з`ясування обставин та прийнятих рішень буде проінформовано відповідачем-1.
12.04.2021 року за супровідним листом №2/21/16-586 відповідачем-1 надано позивачу Акт №2-Н* від 01.04.2021 року про нещасний випадок (у тому числі поранення) старшого сержанта за контрактом старшого сержанта ОСОБА_1 1984 р.н., стосовно нещасного випадку, що трапився 11.10.2019 року в період проходження служби при виконанні службових обов`язків за довідкою від 11.10.2019 року КЗ «Міської клінічної лікарні №16» з діагнозом закритий перелом правої ключиці
09.09.2021 року Постановою №7 Медичної (військово-лікарської) Комісії ДУ ТМО МВС України по Дніпропетровській області (за даними медичної документації на час звільнення зі служби від 23.11.2020 року) затверджені діагноз і постанова військово лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення, травми, контузії: закритий злам правої ключиці від 11.10.2019 року, Травма, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, згідно діючих норм Наказу МО від 14.08.2008р. №402.
Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12 ААА №010372 від 09.09.2021р. (виданої 07.10.2021 року) Обласною МСЕК №3 мені-позивачу встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 10% (десять відсотків) за підписом Голови МСЕК, за п. 5 визначено, що травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
23.10.2021 року позивач звернувся до відповідача-1 у письмовому вигляді з заявою виплатити йому грошову допомогу, відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Постанови №975 у зв`язку із травмою, так, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби за ступенем втрати професійної працездатності у відсотках 10% одноразово, відповідно встановленому страховому випадку ВЛК від 09.09.2021р.. про що мається підпис уповноваженої особи, дата та печатка та до якої долучено: копію паспорту ідентифікаційного номера платника податків від 05.07.1999р.; витяг з послужного списку від 23.11.2020р; копія свідоцтва про хворобу ВЛК ДУ ТМО по Дніпропетровській області)постанова ВЛК) від 09.09.2021р. №7; довідка Обласної МСЕК №3 від 07.10.2021р. (09.09.2021р.) Серія 12 ААА№010372; довідку від 25.10.2020р. №0490-06-32/699; реквізити банківського рахунку; акт №2 згідно вимог п. 11 Постанови №975.
08.02.2022 року за супровідним листом №2/21/22-278 відповідач-1 надав протокол засідання комісії Головного управління НГУ, щодо розгляду заяви стосовно виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності від 24.01.2022 року №488/975.
З протоколу №488/975 від 24.01.2022 року засідання комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року убачається, що комісія, затверджена наказом командувача Національної гвардії України від 24.12.2020 року № 666 керуючись статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постановами Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», від 08 вересня 2015 року № 691 «Про особливості призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності резервістам, які безпосередньо брали (беруть) участь в антитерористичній операції» та Методичними рекомендаціями щодо порядку оформлення, фінансування та виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 розглянула надіслані військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
В ході розгляду зазначених матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом і відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.11.2020 № 235 (по стройовій частині) старшину ОСОБА_1 було звільнено та виключено зі списків особового складу з 23 листопада 2020 року.
Згідно з наданою довідкою про результата визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної придатності у відсотках серії 12 ААА № 010372 виданої Дніпропетровським обласним бюро медико-соціальної експертизи Обласною МСЕК № 3 за результатами огляду ОСОБА_1 07 жовтня 2021 року встановлено 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Оскільки з дати звільнення з військової служби ОСОБА_1 до дати встановлення йому 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби минуло більше ніж три місяці, комісія пропонувала:
1. Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Закону, призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 за встановлені 10 % втрати професійної працездатності у зв`язку з травмою пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби не здійснювати.
2. Надіслати рішення комісії до військової частини НОМЕР_1 .
3. Командуванню військової частини НОМЕР_1 на виконання пункту 13 Порядку письмово повідомити заявника із зазначенням мотивів відмови.
Не погоджуючись з вищевказаною відмовою, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно із підпунктом 7 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.
Так, відповідно до частини дев`ятої статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2014 року № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно із пунктом 11 Порядку № 975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
- довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
Згідно із пунктом 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Згідно із пунктом 15 Порядку № 975 рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Як було встановлено судом, позивача було звільнено з військової служби з 23.11.2020 року. Після звільнення позивач 30.11.2020 року звернувся до відповідача-1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону № 2011-XII, до якої також було додано довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12 ААА №010352 від 19.10.2020р. (видана 25.11.2020р.) Обласною МСЕК №3 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати працездатності у відсотках: 25% (двадцять п`ять відсотків) за підписом Голови МСЕК, за п. 5 визначено, що захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби.
Тобто, довідкою огляду МСЕК позивачу встановлено втрату працездатності в наслідок травми, захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби.
Враховуючи, що позивач був звільнений з військової служби 23.11.2020, а 19.10.2020 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, суд вважає, що відповідач дійшов помилкового висновку, що ступінь втрати працездатності позивача внаслідок захворювання, пов`язане з проходженням військової служби встановлено у понад тримісячний термін після звільнення з військової служби та безпідставно відмовив у призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням 25% втрати працездатності без встановлення інвалідності, відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII та згідно Порядку №975.
Отже безпідставним є посилання відповідача на пропуск позивачем тримісячного строку звернення за одноразовою грошовою допомогою, оскільки відповідно до статті 16 Закону № 2011-XII військовослужбовець має право на отримання одноразової грошової допомоги в тому числі й після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.
До таких висновків зокрема прийшов і Верховний Суд у постановах від 04.03.2020 у справі № 826/6846/16 та від 29.04.2020 у справі 760/9823/16-а.
При цьому, суд наголошує, що оспорюваному рішенні відповідачем-2 визначено, що захворювання позивача, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби.
Частиною другою статті 16-2 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Також слід вказати, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісністьУкраїни, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Таким чином, суд вважає, що твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки ступінь втрати працездатності внаслідок, захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, встановлено понад тримісячний строк після звільнення з військової служби, є помилковими.
Інших підстав для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги в рішенні Комісії, оформленого протоколом №488/975 від 24.01.2022, не наведено.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що комісія Головного управління Національної гвардії України, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
При цьому суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі Міллер проти Австрії, де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні Гайгузус проти Австрії від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні Великода проти України від 03.06.2014 року зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на викладене, а також з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд приходить до висновку про необхідність визнання рішення відповідача протиправним та його скасування.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача-2 є належним та достатнім.

Суд враховує, що відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, за результатами розгляду заяви позивача вже прийняв своє рішення, проте судом за результатами розгляду даної справи зроблено висновок про неправомірність такого рішення.

Також підлягає до задоволення і вимога позивача щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України повторно надіслати до Головного управління Національної гвардії України документи для призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; реквізити банку) одноразової грошової допомоги, згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975), так як саме комісія відповідача-2 розглядала надіслані військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України документи щодо можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що комісія Головного управління Національної гвардії України, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, діяла всупереч нормам чинного законодавства, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнання рішення відповідача протиправним та його скасування.

Суд враховує, що відповідач-2, як суб`єкт владних повноважень, за результатами розгляду заяви позивача вже прийняв своє рішення, проте судом за результатами розгляду даної справи зроблено висновок про неправомірність такого рішення.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-2 повторно розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, в порядку та розмірах встановлених п.7 ч.2 ст.16 та ч.2 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача-1: військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, відповідача-2: Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення засідання комісії Головного управління Національної гвардії України щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися після 01 січня 2014 року, викладене в протоколі №488/975 від 24.01.2022 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 адреса: АДРЕСА_2 ) повторно надіслати до Головного управління Національної гвардії України (; адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9-а,) документи для призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; реквізити банку) одноразової грошової допомоги, згідно Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975).

Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України (; адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9-а) повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реквізити банку: в АТ КБ Приватбанк: номер картки: НОМЕР_3 ) грошової допомоги внаслідок часткової втрати працездатності через захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини, в порядку та розмірах встановлених п.7 ч.2 ст.16 та ч.2 ст.16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у мотивувальній частині рішення суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат судом не проводиться.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник