Справа № 160/15522/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Панченко О.М. (доповідач),
судді: Іванов С.М., Чередниченко В.Є.,

перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги, -
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 р. позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року апеляційну скаргу скаржника залишено без руху і надано строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію ухвали суду від 04 квітня 2022 року скаржником отримано 11 квітня 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, отже останнім днем наданого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, з урахуванням положень ст. 120 КАС Україн та терміну на поштовий перебіги, є 27.04.2022 р.

28.04.2022 року до суду надійшло клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору та 02 травня 2022 року до суду надійщло клопотання про продовження строку для усунення недоліків. В обґрунтування клопотань скаржник посилається на те, що з 24.02.2022р. введено воєнний стан в Україні внаслідок чого в роботі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області встановлено простій, але працівники Головного управління ДПС у Дніпропетровській області незважаючи на ці обставини вживають всіх заходів для своєчасного оскарження судових рішень, прийнятих не на користь держави, але внаслідок введеного воєнного стану фінансування, за яким здійснюються видатки для сплати судового збору, не здійснюється, що робить неможливим сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, тому просив суд відстрочити Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022р. у справі №160/15522/21 та продовжити строк для усуненян недоліків до припинення або скасування воєнного стану в України.

Розглянувши зазначене клопотання скаржника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

На думку суду, держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів також зазначає, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною 5 ст. 296 КАС України передбачено, що до апеляційної скарги, серед іншого, додається документ про сплату судового збору. Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сукупний аналіз положень ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір», якими встановлено підстави та умови відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, дає можливість зробити висновок про те, що єдиною підставою для зменшення розміру належних до сплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати судових витрат, є майновий стан заявника (сторони у справі) який робить неможливим або значно ускладнює сплату судового збору.

З матеріалів цієї адміністративної справи вбачається, що відповідачем не було надано суду апеляційної інстанції жодного належного письмового доказу стосовно майнового стану установи, який робить неможливим або значно ускладнює сплату ним судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у даній справі, у тому числі належних та допустимих доказів стосовно відсутності фінансування відповідача, за яким здійснюються видатки для сплати судового збору, внаслідок введеного воєнного стану, оскільки саме ці обставини роблять неможливим сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що заявлене відповідачем клопотання про відстрочення від сплати судового збору та продовження строку для усунення недоліків за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, є необґрунтованим, і у задоволенні такого клопотання необхідно відмовити.

Станом на 27 квітня 2022 року скаржник недоліки апеляційної скарги не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційну скаргу слід йому повернути.

Керуючись статтями 121, 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

Відмовити Головному управлінню Державної податкової служби у Дніпропетровській області у задоволенні клопотання про відстрочення від сплати судового збору та продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №160/15522/21 повернути Головному управлінню Державної податкової служби у Дніпропетровській області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко