Справа № 480/2382/21
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову в заміні сторони виконавчого провадження
26 травня 2022 року Справа № 480/2382/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Опімах Л.М., розглянувши в приміщенні суду в м. Суми заяву Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії: визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 05.03.2021 р. № 18-2307/16-21-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою", яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області та зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.

09.11.2021 представник відповідача у справі подав до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження, а саме боржника Головне управління Держгеокадастру у Сумській області на Роменську міську раду Роменського району Сумської області. Заяву обгрунтовує тим, що внаслідок внесення змін до Земельного кодексу України боржник втратив повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом спору в цій справі, оскільки в рамках адміністративно-територіальної реформи України Перехрестівська сільська рада Роменського району Сумської області увійшла до Роменської міської ради Роменського району Сумської області. Вважає, що оскільки землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, перейшли до земель комунальної власності, а Роменська міська рада Роменського району Сумської області наділена повноваженнями розпоряджатися вказаними земельними ділянками, то наявні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Роменська міська рада Роменського району Сумської області пояснень щодо заяви не подала.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у зв`язку з набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28 квітня 2021 року N 1423-IX з 27.05.2021 року повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, стосовно якої позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її у власність, передано від відповідача до Роменської міської ради Роменського району Сумської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід обов`язку відновлення порушених прав до правонаступника відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншому державному органові, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 826/16659/15.

Дійсно, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28 квітня 2021 року N 1423-IX, який набрав чинності 27 травня 2021 року, розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім визначеного цим пунктом переліку земель. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом. Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Також цим пунктом визначено перехідні положення, пов`язані з прийняттям вказаного Закону, які визначають повноваження як органів виконавчої влади, так і органів місцевого самоврядування, а саме:

- з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними;

- надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.

Отже, повноважень стосовно розгляду заяв про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок, раніше поданих зацікавленими особами до органів виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, сільським, селищним, міським радам Земельним Кодексом України (з зазначеними змінами, що набрали чинності з 27.05.2021) не надано.

Як вбачається з викладеного, сільським, селищним, міським радам надано лише повноваження щодо прийняття рішень про затвердження документації із землеустрою, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом.

Крім цього, суд зазначає, що зазначеними змінами не передбачено порядок передачі заяв та матеріалів, що перебували на розгляді органів виконавчої влади станом на 27.05.2021, до відповідних місцевих рад.

Як уже зазначалося, на підставі ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

У даному випадку відповідачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що Роменська міська рада Роменського району Сумської області є правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області у відносинах, щодо яких виник спір.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 5 статті 15 Закону визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

При цьому у спірних правовідносинах відсутні підстави стверджувати про наявність обставин, які зумовлюють правонаступництво, оскільки відповідача як юридичну особу не припинено та не реорганізовано, а отже останній є належною стороною виконавчого провадження.

Так, відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості щодо припинення або реорганізації Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відсутні. Водночас перехід права розпорядження спірною земельною ділянкою до Роменської міської ради Роменського району Сумської області не може зумовлювати покладання на неї обов`язку виконати рішення суду, оскільки рада не була учасником спірних правовідносин та не створювала передумов для їх виникнення.

Крім того, суд наголошує, що жодних доказів на підтвердження реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації Головного управління Держгеокадастру у Сумській області як сторони виконавчого провадження як підстави для заміни його правонаступником у розумінні ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України представником Головного управління Держгеокадастру у Сумській області не надано. Також ним не надано доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду в цій справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а тому не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 248, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.М. Опімах