Суддя: Сімоненко Валентина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

суддів Великої Палати Верховного Суду Сімоненко В. М., Анцупової Т. О.,
Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Катеринчук Л. Й., Прокопенко О. Б., Ситнік О. М. на постанову Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2022 року в адміністративній справі № 11-97сап21 за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) від 04 лютого
2021 року № 242/0/15-21 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності»
Короткий виклад історії справи
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувсязі скаргою до Великої Палати Верховного Суду, у якій просив скасувати рішення ВРП від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21, яким вирішено притягнуто його до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження на підставі пункту 4 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) у зв`язку із порушенням ним норм господарського процесуального законодавства, що містить ознаки дисциплінарного проступку, а саме внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначив, що подача скарги обумовлена тиском на нього як суддю з боку скаржниці. Крім того, при виготовленні ухвали апеляційного суду помічник судді із тексту проєкту ухвали від 21 квітня 2020 року не видалила пункт 5, яким було зупинено виконання судового рішення першої інстанції, і передала її на підпис суду. При підписанні ухвали Східного апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду від 21 квітня 2020 року колегія суддів не звернула уваги на пункт 5, яким була зупинена ухвала суду першої інстанції. 07 травня 2020 року суддя ОСОБА_1 самостійно виявив вказану описку, внаслідок чого за його власною ініціативою була постановлена ухвала від 07 травня 2020 року про виправлення описки, якою зазначений пункт 5 було видалено з метою видалення технічної помилки та приведення резолютивної частини ухвали від 21 квітня 2020 року у відповідність з її мотивувальною частиною. ОСОБА_1 також зазначив, що в матеріалах дисциплінарної справи немає жодного обґрунтування.
Cкаржник зазначає, що у його діях відсутній склад порушення, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, оскільки жодного порушення прав та основоположних свобод людини не допущено з огляду на те, що у подальшому в апеляційній скарзі скаржниці було відмовлено, а судове рішення залишено без змін. Посилаючись на фактичні обставини справи, скаржник зауважує, що жодних тяжких наслідків зупинення ухвали суду не потягло.
Крім того, обставини дисциплінарної справи свідчать про те, що в діях судді ОСОБА_1 не було грубої недбалості, а саме: нормативно-правові підстави для висновку про наявність у діях судді ОСОБА_1 саме грубої недбалості відсутні; матеріали дисциплінарного провадження, які розкривають обставини підписання спірної ухвали, вказують на те, що описка в пункті 5 ухвали виникла внаслідок технічної помилки помічника судді, що дозволяє кваліфікувати це як помилку і виключає можливість кваліфікації дій суду як грубої недбалості; допущена описка була виправлена самим судом, що свідчить про відповідальне ставлення судді до виконання своїх обов`язків, а отже, виключає можливість кваліфікації дій суду як грубої недбалості; допущена описка не призвела і не могла призвести до будь-яких негативних правових наслідків для прав і охоронюваних законом інтересів ОСОБА_2 чи будь-яких третіх осіб.
Посилаючись на рішення ВРП від 31 жовтня 2019 року № 2859/0/15-19 та від 28 січня 2021 року № 148/0/15-21, ОСОБА_1 вважає, що застосування діаметрально протилежних підходів та правових наслідків щодо аналогічних обставин при вирішенні питання щодо притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності за адміністративний проступок, передбачений пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, не відповідає принципам рівності громадян перед законом та запобігання всім формам дискримінації.
Скаржник зауважив, що ані рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20, ані оскаржуване рішення ВРП від 04 лютого 2021 року не містять жодного обґрунтування щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за колегіально ухвалені судові рішення саме ОСОБА_1 та обґрунтування висновку про звільнення інших суддів від відповідальності.
На переконання скаржника, оскаржуване рішення ВРП було прийнято безпідставно, з використанням повноважень за межами мети, з якою це повноваження було надане, необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, дискримінаційно та непропорційно. Притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в результаті позапроцесуальної оцінки судових рішень є порушенням принципу незалежності суддів, надмірним і невиправданим втручанням у правосуддя без необхідних для того правових підстав.
ВРП рішення від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» мотивувало тим, що останнє прийнято повноважним складом і підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні; суддя ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про засідання ВРП, на якому прийнято оскаржуване рішення; у рішенні містяться посилання на підстави та мотиви, з яких суддю ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
ВРП також указала, що: зупиняючи дію оскаржуваної ухвали про забезпечення позову, суддя ОСОБА_1 вийшов за межі своєї компетенції, проігнорувавши застереження, встановлені частиною восьмою статті 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо неможливості зупинення ухвали про забезпечення позову, яка підлягає негайному виконанню; виключаючи з резолютивної частини посилання на зупинення дії оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції (суддя ОСОБА_1) фактично змінив правову дію цього рішення на протилежну, що протирічить вимогам статті 243 ГПК України, яка регламентує порядок виправлення технічних описок, допущених у судовому рішенні.
На переконання ВРП, дії судді ОСОБА_1 необхідно кваліфікувати як такі, що свідчать про порушення прав людини і основоположних свобод, оскільки здійснення суддею правосуддя з порушенням вимог процесуального законодавства, що полягає у прийнятті судового рішення, на прийняття якого суд не уповноважений, не відповідає вимозі «суду, встановленого законом», а отже, містить порушення гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція) права на справедливий і публічний розгляд справи судом, встановленим законом, а отже, й свідчать про наявність саме грубої недбалості у діях судді.
Не погодившись із таким рішенням ВРП, ОСОБА_1 подав до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу.
Короткий зміст установлених обставин та рішення суду першої інстанції
Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 ОСОБА_1 призначений суддею Дзержинського районного суду міста Харкова, постановою Верховної Ради України (далі - ВРУ) від 15 січня 2009 року № 887-VI обраний на посаду судді Дзержинського районного суду міста Харкова безстроково.
Постановою ВРУ від 09 вересня 2020 року № 2513-VI ОСОБА_1 обраний на посаду судді Харківського апеляційного господарського суду, Указом Президента України від 28 вересня 2018 року № 295/2018 переведений на посаду судді Східного апеляційного господарського суду.
До Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АКСІОМА» (далі - ТОВ «АКСІОМА») на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи був визначений склад суддів: головуючий суддя ОСОБА_1, судді Сіверін В. І., Терещенко О. І.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову з урахуванням заяви про зміну предмета позову у справі № 922/721/20. Указаною ухвалою суду заборонено будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого нерухомого майна:
У судовому рішенні зазначено, що вказане вище майно належить на праві власності ТОВ «АКСІОМА». Також вказано, що ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ «АКСІОМА» про скасування заходів забезпечення позову у справі № 922/721/20.
Не погоджуючись із ухвалою суду від 19 березня 2020 року про забезпечення позову, ТОВ «Аксіома» після цього оскаржило її до суду апеляційної інстанції.
За результатами розгляду апеляційної скарги ТОВ «Аксіома» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року про забезпечення позову Східний апеляційний господарський суд 21 квітня 2020 року ухвалив:
- поновити апелянту строк на апеляційне оскарження;
- відкрити апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою у справі № 922/721/20;
- учасникам справи встановити строк до 04 травня 2020 року, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам частини другої статі 263 ГПК України, а також докази надсилання (надання) копії відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи;
- зупинити дію ухвали Господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року у справі № 922/721/20;
- повідомити сторони про дату, час та місце розгляду справи в судовому засіданні;
- запропонувати учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутності представника) шляхом своєчасного повідомлення суду;
- явку представників учасників справи визнати необов`язковою;
- повідомити учасників справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та про можливість подати документи у справі на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі «Електронний суд», поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису з урахуванням вимог Закону України від 22 травня 2003 року № 852-IV «Про електронний цифровий підпис» та Закону України від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII «Про електронні довірчі послуги»;
- повідомити, що неявка представників учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи;
Ухвалою від 07 травня 2020 року Східний апеляційний господарський суд за власною ініціативою виправив описку в резолютивній частині ухвали Східного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 року у справі № 922/721/20, виключивши з тексту резолютивної частини пункт 5.
19 червня 2020 року до ВРП надійшла дисциплінарна скарга ОСОБА_2 , подана адвокатом Капустіним В. В., на дії судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 під час розгляду справи № 922/721/20.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 22 червня 2020 року за єдиними унікальним номером К-3748/0/7/20 скаргу передано для попередньої перевірки члену Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_3 .
У поданій скарзі зазначалось про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарних проступків, визначених підпунктом «а» пункту 1, пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме умисного істотного порушення суддею норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а також допущення поведінки, що порочить звання судді, підриває авторитет правосуддя.
За результатами перевірки відомостей, викладених у скарзі ОСОБА_2 , поданою адвокатом Капустіним В. В., на дії судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 член Третьої Дисциплінарної палати ВРП ОСОБА_3 склав висновки від 23 липня та 14 серпня 2020 року з пропозицією відмовити у відкритті дисциплінарної справи щодо цього судді.
Третя Дисциплінарна палата ВРП ухвалою від 19 серпня 2020 року № 2424/3дп/15-20 відкрила дисциплінарну справу стосовно судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 виходячи з того, що в діях указаного судді при розгляді справи № 922/721/20 убачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 18 листопада 2020 року № 3159/3дп/15-20 продовжено строк розгляду дисциплінарної справи, відкритої за скаргою ОСОБА_2 в особі адвоката Капустіна В. В., стосовно судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 .
Третя Дисциплінарна палата ВРП рішенням від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 притягнула суддю Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді попередження за порушення пункту 4 частини першої статті 106 вказаного Закону.
18 грудня 2020 року суддя Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 звернувся до ВРП зі скаргою на рішення її Третьої Дисциплінарної палати від09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між членами ВРП від 21 грудня 2020 року доповідачем за цією скаргою визначено члена ВРП ОСОБА_4 .
За результатами попередньої перевірки скарги судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності член ВРП ОСОБА_4 склав висновок з пропозицією скасувати повністю вказане рішення дисциплінарного органу та закрити дисциплінарне провадження.
Розглянувши скаргу ОСОБА_1 , ВРП прийняла рішення від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності».
Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду
Постановою Великої Палати Верховного Суду скаргу ОСОБА_1 на рішення ВРП від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 задоволено, рішення Вищої ради правосуддя від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» скасовано.
Так, ВРП та її дисциплінарним органом кваліфіковано дії судді ОСОБА_1 , пов`язані з порушенням норм господарського процесуального законодавства, за пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
Велика Палата Верховного Суду не погодилась з такими висновками та зазначила, що за змістом пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, обов`язковою умовою для кваліфікації дій судді як дисциплінарного проступку, за який суддю ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, є порушення внаслідок дій судді прав людини і основоположних свобод, визначених Конвенцією.
На переконання Великої Палати Верховного Суду, порушення прав людини і основоположних свобод мають полягати не в самому по собі неправильному застосуванні суддею положень закону, якими гарантовані ті чи інші права людини (навіть якщо ця помилка мала місце), а в настанні внаслідок цього конкретних фактів чи обставин, які полягають у заподіянні носію права чи іншим особам шкоди (втрата, знищення чи пошкодження майна, інші матеріальні збитки, незаконне позбавлення свободи, витік конфіденційної чи службової інформації, позбавлення чи обмеження у можливостях здійснювати професійну діяльність, шкода життю, здоров`ю, майну, честі, гідності, репутації тощо). Порушення вимог закону, навіть якщо воно допущене, може бути лише причиною таких фактів і обставин, якщо вони настали, а не становити наслідок саме по собі.
Проте ВРП, констатувавши наявність підстави дисциплінарної відповідальності судді, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, не навело переконливих мотивів прийнятого рішення про існування причинного зв`язку порушення прав позивачки у справі № 922/721/20 та її основоположних свобод у розумінні Конвенції унаслідок грубої недбалості судді ОСОБА_1
Підстави і мотиви для висловлення окремої думки
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя, не згодний із судовим рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.
Статтею 131 Конституції України визначено, що в Україні діє ВРП, яка, серед іншого, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
З метою усунення прогалин у національному законодавстві, на які звернув увагу ЄСПЛ у рішенні від 09 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України», Верховна Рада України прийняла Закон № 1798-VIII, який визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.
Статтею 1 цього Закону передбачено, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Згідно із частиною другою статті 26 Закону № 1798-VIII для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів ВРП утворює дисциплінарні палати з числа членів ВРП.
Главою 4 розділу II Закону № 1798-VIII визначено порядок здійснення дисциплінарного провадження щодо суддів.
Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.
Згідно із частинами першою, третьою та десятою статті 51 Закону № 1798-VIII право оскаржити рішення Дисциплінарної палати у дисциплінарній справі до ВРП має суддя, щодо якого ухвалено відповідне рішення.
Скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.
Частиною сьомою статті 266 КАС України визначено, що на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, може бути подана скарга до Великої Палати Верховного Суду.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 1798-VIII рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:
1) склад ВРП, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;
2) рішення не підписано будь-ким зі складу членів ВРП, які брали участь у його ухваленні;
3) суддя не був належним чином повідомлений про засідання ВРП - якщо було ухвалено будь-яке з рішень, визначених пунктами 2-5 частини десятої статті 51 цього Закону;
4) рішення не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.
Оцінюючи рішення ВРП від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 щодо наявності в ньому посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, виходимо з того, що визначальним критерієм правомірності оскаржуваного рішення відповідача є встановлення дисциплінарним органом обставин, що свідчать про наявність у діях судді ознак дисциплінарного проступку, за який його притягнуто до відповідальності.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIIIсуддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з таких підстав: за умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків
ВРП та її дисциплінарний орган установили, що в квітні 2020 року до Східного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ «АКСІОМА» на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19 березня 2020 року у справі № 922/721/20, якою задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та заборонено будь-яким органам та особам, що є суб`єктами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна ТОВ «АКСІОМА». Указану справу передано судді ОСОБА_1
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження та зупинено дію оскаржуваної ухвали (пункт 5).
Ухвалою того ж суду від 07 травня 2020 року за власною ініціативою у порядку статті 243 ГПК України виправлено описку в резолютивній частині ухвали Східного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 року у справі № 922/721/20 - виключено з тексту резолютивної частини зазначений пункт 5 про зупинення.
З висновками ВРП про допущення суддею такими діями дисциплінарного проступку слід погодитись з огляду на таке.
На підставі частини восьмої статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Відповідно до частини першої статті 262 ГПК України про відкриття апеляційного провадження у справі суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, у якій, серед інших питань, вирішує питання про подання відзиву на апеляційну скаргу, про заявлені клопотання та заперечення тощо.
За змістом частини п`ятої статті 262 ГПК України якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Таким чином, в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу та вирішується питання про витребування матеріалів справи. При цьому якщо апеляційна скарга подана з пропуском визначеного цим Кодексом строку, суд у випадку поновлення строку на апеляційне оскарження зупиняє дію оскаржуваного рішення в ухвалі про відкриття апеляційного провадження. Разом з цим оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.
Відповідно до статті 235 ГПК України рішення та ухвали є окремими видами судових рішень.
Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє виконання цієї ухвали, яка підлягає негайному виконанню, і суд апеляційної інстанції не має права на її зупинення.
Разом з тим процесуальне законодавство передбачає певний порядок скасування заходів забезпечення позову і ухвал про зупинення рішення.
Однак ГПК України передбачає право апеляційного суду зупинити дію оскаржуваного рішення, але не передбачає дій суду щодо скасування такої ухвали або втрати нею чинності, а тому втрата дії такою ухвалою повинна вирішуватись за правилами статті 281 ГПК України - у суді першої інстанції.
Так, за положеннями частини другої статті 281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
За своєю правовою природою зупинення дії рішення суду в апеляційному провадженні подібне до ухвал щодо забезпечення позову, оскільки мають на меті забезпечення прав учасників у випадку скасування оскаржуваного судового рішення, а тому помилкове зупинення дії судового рішення, як спосіб забезпечення перегляду судового рішення, може бути скасоване за правилами частин першої, дев`ятої та десятої статті 145 ГПК України за ініціативою суду.
Виправлення помилки суду у зупиненні судового рішення, що не підлягає зупиненню, шляхом виправлення описки суперечить положенням статті 243 ГПК України, відповідно до якої виправленню підлягають явні описки і таке виправлення відбувається у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Порушенням цього порядку є умисне або внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків, а саме порушення права на участь у судовому засіданні та висловлення своєї думки, що є складовою порушення права на справедливий суд.
Як установили ВРП та її дисциплінарний орган, ухвалою від 07 травня 2020 року суд за власною ініціативою виправив описку в резолютивній частині ухвали Східного апеляційного господарського суду від 21 квітня 2020 року у справі № 922/721/20, виключивши з тексту резолютивної частини пункт 5. При цьому судове засідання не проводилось.
ВРП та її Третя Дисциплінарна палата дійшли висновків, що: суддя ОСОБА_1, постановляючи ухвалу про відкриття апеляційного провадження від 21 квітня 2020 року, пунктом 5 резолютивної частини якої зупинено дію оскаржуваної в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, що суперечить приписам частини восьмої статті 140 ГПК України, а також ухвалу про виправлення описки від 07 травня 2020 року, якою з тексту резолютивної частини ухвали про відкриття апеляційного провадження за ініціативою суду виключено пункт 5 (про зупинення дії ухвали про забезпечення позову), що суперечить нормам статті 243 ГПК України, діяв не у спосіб, визначений господарським процесуальним законодавством, не як «суд, встановлений законом», при цьому порушення прямих приписів процесуального закону свідчить, що вони виходять за межі простої суддівської помилки.
ВРП та її дисциплінарний орган також дійшли висновку, що допущені суддею ОСОБА_1 дії, що призвели до порушення норм господарського процесуального законодавства, містять ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, а саме внаслідок грубої недбалості допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод.
З такими висновками ВРП слід погодитись.
Велика Палата Верховного Суду вже розглядала питання про наявність дисциплінарного проступку при порушенні суддями процесуального законодавства про забезпечення позову за наявності прямих приписів закону.
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 лютого 2022 року у справі № 11-40сап21 зробила висновок, що постановлення суддею ухвали про забезпечення позову з порушенням правил підсудності є неспівмірним втручанням у право власності і складає проступок, передбачений пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Одночасно Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення правил людини і основоположних свобод є самостійним складом дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, та не передбачає настання негативних наслідків, оскільки порушення правил людини і основоположних свобод за своєю суттю і є такими негативними наслідками.
Відтак, на нашу думку, у цій справі доводи щодо ненастання негативних наслідків не можна взяти до уваги, оскільки порушення права на участь у судовому засіданні та виправлення помилки у спосіб, не передбачений законом, є порушенням фундаментальних основ правосуддя та прав учасників судових проваджень на справедливий суд.
Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону № 1402-VIII суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства.
За пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження у зв`язку з умисним або внаслідок грубої недбалості допущенням суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод або інше грубе порушення закону, що призвело до істотних негативних наслідків.
З огляду на встановлені за результатами розгляду дисциплінарної справи обставини, які свідчать про порушення вимог господарського процесуального закону щодо правил розгляду заяви про забезпечення позову, вважаємо, що ВРП дійшла обґрунтованого висновку про наявність у діях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII (допущення суддею, який брав участь в ухваленні судового рішення, порушення прав людини і основоположних свобод).
Відповідно до частини другої статті 109 Закону № 1402-VIII та частини п`ятої статті 50 Закону № 1798-VIII під час обрання виду дисциплінарного стягнення відносно судді враховується характер дисциплінарного проступку, його наслідки, особа судді, ступінь його вини, наявність інших дисциплінарних стягнень, інші обставини, що впливають на можливість притягнення судді до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарне стягнення застосовується з урахуванням принципу пропорційності.
Ураховуючи характер допущених суддею ОСОБА_1 порушень та ступінь його вини, позитивну характеристику судді, відсутність у нього дисциплінарних стягнень, вважаємо, що застосування до судді дисциплінарним органом ВРП найм`якішого дисциплінарного стягнення у виді попередження є пропорційним вчиненому дисциплінарному проступку, тому немає підстав для скасування оскаржуваного рішення ВРП.
За таких обставин вважаємо, що рішення ВРП містить визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді ОСОБА_1 та мотиви, з яких ВРП дійшла висновків про притягнення судді до відповідальності на підставі пункту 4 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
Враховуючи викладене вище, вважаємо, що рішення ВРП від 04 лютого 2021 року № 242/0/15-21 «Про залишення без змін рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 09 грудня 2020 року № 3439/3дп/15-20 про притягнення судді Східного апеляційного господарського суду ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності» підлягало залишенню без змін, а скарга ОСОБА_1 - без задоволення.
Судді Великої Палати Верховного Суду В. М. Сімоненко