Справа № 420/820/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/820/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 13 січня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона склала кваліфікаційних іспит для набуття права на зайняття адвокатською діяльністю, 18 серпня 2021 року нею було здійснено захист стажування. 20 вересня 2021 року рішенням Ради адвокатів Одеської області, оформленим протоколом №56, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності, на підставі ст.7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у зв`язку з несумісністю, а саме зайняттям посади слідчого відділення №1 слідчого відділу Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Зазначає, що обставини несумісності можуть виникнути лише в особи, яка вже набула статусу адвоката, отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю та безпосередньо здійснює таку діяльність. Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним, позивач звернулася до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 18 січня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 25 січня 2022 року ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрити провадження у адміністративній справі. Розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановити відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 03 травня 2022 року суд ухвалив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів - відмовити. Доручити ОСОБА_1 надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали інформацію та її документальне підтвердження щодо стажування для отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та здійснення його захисту. Доручити Раді адвокатів Одеської області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчену копію витягу з протоколу №56 засідання Ради адвокатів Одеської області щодо прийняття рішення відносно ОСОБА_1 , а також належним чином засвідчену копію рішення Ради адвокатів Одеської області від 20.09.2021, яким відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Зупинити провадження по справі №420/820/22 за позовом ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення до надходження відповіді на доручення.

Ухвалою суду від 25 травня 2022 року суд ухвалив поновити провадження у справі №420/820/22. Провадження у справі продовжити зі стадії, на якій його було зупинено.

Суд зазначає, що копія ухвали від 25.01.2022 була надіслана та електронну пошту відповідача, однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Відповідно до копії трудової книжки (а.с.9, 10, 15) ОСОБА_1 07.11.2015 прийнята на службу в поліцію та, відповідно до витягу з наказу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 26.02.2021 №337 о/с (а.с.11), проходить службу в Білгород-Дністровському районному відділі поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області на посаді слідчого відділення №1 слідчого відділу.

16 березня 2020 року Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури Одеської області видала позивачу свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту (а.с.26), відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Миколаївської області від 16.03.2020 №88-03/20.

Як зазначає позивач та не спростовує відповідач, ОСОБА_1 з 03.03.2020 по 03.08.2020 проходила стажування у адвоката, за наслідками якого позивачем виконано порядок проходження стажування, методику оцінювання стажування, сплачено внески за проходження стажування та сформовано відповідні звіти, в результаті чого отримано позитивний результат.

13.09.2021 позивач звернулась до Ради адвокатів Одеської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

На засіданні Ради адвокатів Одеської області 20.09.2021 прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу їй свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, оформлене протоколом №56 на підставі ст.17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до спірного рішення, Рада адвокатів Одеської області встановила, що станом на 15.09.2021 ОСОБА_1 займає посаду слідчого відділення №1 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області та вирішила, з посиланням на ст.7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про вимоги щодо несумісності, відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її заяви.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач звернулась за судовим захистом.

Вирішуючи дану справу суд виходить з такого.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з огляду на те, що нею до визначеної дати отримання свідоцтва адвоката не усунуто обставин несумісності з огляду на зайняття посади слідчого в органах Національної поліції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ст.58 Закону України «Про Національну поліцію» призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з ч.1 ст.61 Закону України «Про Національну поліцію» на поліцейських поширюються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання корупції», цим та іншими законами України.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів (частина перша статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Водночас згідно із частинами першою та другою статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Не може бути адвокатом особа, яка: має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також злочину середньої тяжкості, за який призначено покарання у виді позбавлення волі; визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною; позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю; звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» несумісною з діяльністю адвоката є: 1) робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 2) військова або альтернативна (невійськова) служба; 3) нотаріальна діяльність; 4) судово-експертна діяльність.

Вимоги щодо несумісності з діяльністю адвоката, передбачені пунктом 1 цієї частини, не поширюються на депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатів місцевих рад (крім тих, які здійснюють свої повноваження у відповідній раді на постійній основі).

У разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За змістом статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі: 1) подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності; 2) набрання законної сили обвинувальним вироком суду стосовно адвоката за вчинення злочину, крім випадку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 32 цього Закону; 3) накладення на адвоката дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю; 4) визнання адвоката за рішенням суду недієздатним або обмежено дієздатним.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється: 1) з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката; 2) з підстав, передбачених пунктами 2 і 4 частини першої цієї статті, - з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду; 3) з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня прийняття кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури відповідного рішення.

Право на заняття адвокатською діяльністю поновлюється у разі: 1) зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону заяви адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю; 2) зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону підтвердження про погашення або зняття в установленому законом порядку судимості; 3) зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої цієї статті, - з дня закінчення строку, на який згідно з рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури було зупинено право на заняття адвокатською діяльністю; 4) зупинення права з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, - з дня, наступного за днем отримання радою адвокатів регіону відповідного рішення суду.

Протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України.

Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: судді Конституційного Суду України, інші професійні судді, Голова, члени, дисциплінарні інспектори Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, службові особи секретаріату цієї Комісії, Голова, заступник Голови, секретарі секцій Вищої ради юстиції, а також інші члени Вищої ради юстиції, народні засідателі і присяжні (під час виконання ними цих функцій).

З прийняттям нового Закону України «Про запобігання корупції» поліцейські незмінно зазначені у переліку осіб, на яких поширюється дія цього закону (пп. «з» п.1 ч.1 ст. 3 «Суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону»).

За змістом статті 66 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський не може під час проходження служби займатися іншою оплачуваною діяльністю, крім науково-педагогічної, наукової або творчої.

Отже, особа, яка перебуває на посаді поліцейського, не може, зокрема займатися адвокатською діяльністю або виконувати іншу оплачувану роботу.

Очевидно, що, претендуючи набути право на зайняття адвокатською діяльністю (складаючи іспити та проходячи стажування), поліцейський вступає у позапроцесуальні відносини з Радою адвокатів регіону, адвокатською спільнотою.

Крім того, на думку суду, стажування діючого поліцейського під керівництвом адвоката з метою отримання адвокатського свідоцтва виходить за межі допустимих сфер відносин між поліцейськими та адвокатами.

Наведене свідчить про те, що хоча чинне законодавство України не містить конкретно визначеної заборони діючим поліцейським складати кваліфікаційний іспит та проходити відповідне стажування з метою отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, однак участь поліцейського в таких процедурах ставить під сумнів його/її незалежність та безсторонність.

Обов`язковими складовими набуття статусу адвоката є, зокрема, складення особою присяги адвоката України та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Суб`єктом адвокатської діяльності є адвокат, тобто особа, яка склала присягу адвоката та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, а її зміст становлять конкретні дії адвоката, передбачені статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими відповідними положеннями законодавства.

Суд критично ставиться до доводів позивача про те, що сам факт складання присяги та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не свідчить про безпосереднє здійснення особою адвокатської діяльності, оскільки отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що надає такій особі статус адвоката, гарантії адвокатської діяльності та можливість притягнення її до дисциплінарної відповідальності, свідчить про те, що така особа вже є суб`єктом адвокатської діяльності у розумінні профільного закону та без укладення договору про надання правової допомоги, без отримання доходу, може у будь-який час надати іншу правову допомогу клієнту.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10 лютого 2021 року по справі №822/1309/17.

Набуття особою статусу адвоката є процесом, який не охоплюється визначенням адвокатської діяльності. Але бажання отримати доступ до професії адвоката, перебуваючи у статусі поліцейського, не виглядає легітимним та суперечить меті антикорупційного законодавства.

У сенсі наведеного законодавства щодо заборони займатись адвокатською діяльністю не можна відокремити мету отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від бажання надавати (платно або безоплатно) правову допомогу. Саме з метою займатись адвокатською діяльністю особа отримує відповідне свідоцтво.

Отже, хоч Закони України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та «Про Національну поліцію» прямо не забороняють поліцейським отримувати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, але зміст поняття адвокат, суб`єкт адвокатської діяльності, а також описаний вище механізм отримання такого свідоцтва свідчать про те, що процес набуття статусу адвоката, як і сама адвокатська діяльність є несумісними зі статусом поліцейського.

Водночас суд звертає увагу на те, що у випадку складення присяги адвоката та отримання особою, яка є поліцейським, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, така особа одночасно буде перебувати під дією двох присяг - поліцейського та адвоката.

Отримавши свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, особа, яка є поліцейським, окрім Закону «Про Національну поліцію», підпадає під дію Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», що є недопустимим, оскільки ставить під сумнів незалежність цих двох інститутів один від одного.

Статтею 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» установлено перелік обмежень щодо несумісності з діяльністю адвоката. Зокрема, несумісною з діяльністю адвоката є робота на посаді поліцейського відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 зазначеного Закону.

Системне тлумачення положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» свідчить про те, що термін «діяльність адвоката» є тотожним терміну «адвокатська діяльність».

Аналіз понять «адвокат» та «адвокатська діяльність», що наведені у статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також зміст статей 4, 6, 19 цього Закону свідчить про те, що обставини несумісності з діяльністю адвоката, визначені статтею 7 зазначеного Закону, виникають для осіб, які мають (уже отримали) такий статус.

Суд звертає увагу на те, що обмеження і способи їх усунення встановлені для осіб, які вже мають статус адвоката та які бажають займатись іншою (не сумісною з діяльністю адвоката) діяльністю, а не для представників інших юридичних професій, які бажають займатись адвокатською діяльністю.

Наведене свідчить, що намір проходити процедури кваліфікаційного іспиту, стажування та отримати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю перебуваючи на посаді поліцейського, є завідомо нелегітимним наміром, оскільки прогнозовано призводить до виникнення обставин несумісності. До того ж наявність статусу адвоката (захисника) в особи, яка є поліцейським та зокрема, починає досудове розслідування, проводить слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених КПК України, за результатами розслідування складає обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подає їх прокурору на затвердження тощо - ставить під сумнів її незалежність, безсторонність та неупередженість.

З наведених вище мотивів не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправним рішення Ради адвокатів Одеської області щодо відмови у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відтак, не підлягає задоволенню й похідна позовна вимога щодо зобов`язання Ради адвокатів Одеської області видати позивачу свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.02.2021 по справі №822/1309/17 та від 14.04.2021 по справі №826/9606/17 за подібних спірних правовідносин, висновки по яких відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Про цьому висновки по вищезазначених справах суд вважає релевантними до спірних правовідносин, не зважаючи на те, що позивач перебуває в статусі поліцейського, а не судді чи прокурора, оскільки несумісною з діяльністю адвоката відповідно до пункту 1 частини першої ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 66 Закону України «Про Національну поліцію» є також і робота на посаді слідчого в органах Національної поліції України. Позивач, складаючи присягу поліцейського, свідомо прийняв всі обмеження, які покладаються спеціальним законом, у тому числі заборону суміщення перебування на посаді слідчого з адвокатською діяльністю.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Рада адвокатів Одеської області (вул. Жуковського, буд. 14, м. Одеса, 65000, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.