Справа № 753/23793/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Василенка Я. М., Ганечко О. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення від 13 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Відділення поліції № 1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення серії БАН № 119998 від 13 серпня 2021 року.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з ч. 2 ст. 312 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, оскільки позивачем не було усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, вказавши, що позивачем не дотримані вимоги ст. 161 КАС України:

- не зазначена належна особа відповідача - посадова особа, яка винесла оскаржуване рішення (постанова), повне найменування відповідача й у т.ч. за посадою, його поштова адреса тощо (п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України);

- при зверненні до суду позивачем пропущений строк (десять днів) звернення та всупереч вимог ст. 161 КАС України таким позивачем не подана заява про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч.6 ст. 161 КАС України).

Надалі, на виконання вищезгаданої ухвали від 26 листопада 2021 року позивачем подано заяву про поновлення строку та додані до заяви додаткові документи.

Оцінюючи достатність усунення недоліків позовної заяви, суд першої інстанції вказав, що недоліки усунені не повністю, оскільки позивачем подана заява без дотримання ч. 1 ст. 161 КАС України, тобто у одному екземплярі (для суду), оскільки до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті, не зазначена належна особа відповідача - посадова особа, яка винесла оскаржуване рішення (постанова), повне найменування відповідача й у т.ч. за посадою, його поштова адреса тощо (п.2 ч.5 ст. 160 КАС України). Вказано, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч.6 ст. 161 КАС України).

Відтак, на переконання суду першої інстанції, зазначені недоліки не давали правових підстав для відкриття провадження по справі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Стосовно зазначення належного відповідача в межах спірних правовідносин, то згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

За приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч. 1 ст. 121 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч. 1 ст. 15 Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Приписами ч. 3 ст. 288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст.121 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст. 222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 у справі за № 724/716/16-а.

Так, Верховний Суд у вказаній справі виклав правовий висновок про те, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, ОСОБА_1 при звернення з даним позовом до суду вірно визначив відповідача - Відділення поліції № 1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції головного управління національної поліції у Львівській області.

В частині висновків суду першої інстанції щодо неусунення недоліків позовної заяви та ненадання копій документів, надісланих на усунення таких недоліків, колегія суддів вказує, що зазначені обставини взагалі не були підставою для залишення позовної заяви без руху, а отже не можуть бути правовою підставою для її повернення.

Стосовно пропуску строку оскарження постанови в справі про адміністративні правопорушення серії БАН № 119998 від 13 серпня 2021 року та ненадання відповідної заяви про поновлення такого строку, то зазначений недолік було усунуто позивачем та направлено відповідну заяву, що також свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що недоліки, про які вказано судом першої інстанції, не можуть бути правовою підставою для повернення позовної заяви ОСОБА_1 та, як наслідок, позбавлення останнього доступу до правосуддя.

При розгляді апеляційної скарги судова колегія враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні по справі «Белет проти Франції», відповідно до яких стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції має право встановлювати правила судової процедури, у тому числі процесуальні заборони й обмеження, які полягають у тому, щоб судовий процес не перетворився на безладний рух. Разом з тим суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Таким чином, суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви, а тому спірна ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції № 1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення від 13 серпня 2021 року - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко