Справа № 460/46/22
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Рівне №460/46/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №36 від 08.09.2021 та зобов`язати призначити та виплачувати пенсію за віком з 13.06.2021, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994 та періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, 01.01.1998 по 28.02.1998, 01.04.1998 по 31.05.1998, 01.07.1998 по 31.11.1998, 01.01.1999 по 28.02.1999, 01.04.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, 01.10.1999 по 30.11.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.2001 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003, які підтверджені належними доказами про сплату страхових внесків у вказані періоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2021 року, після досягнення 60-річного віку та за наявності трудового стажу більше 31 рік, звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії. Однак отримала відмову відповідача у такому призначенні, у зв`язку з тим, що позивач має загальний страховий стаж 25 років при необхідному 28 років. Стверджує, що відповідач безпідставно не зарахував окремі періоди її роботи до страхового стажу, оскільки разом з заявою про призначення пенсії позивачем надані всі належні документи на підтвердження страхового стажу. З огляду на наведене, вважає рішення про відмову у призначенні пенсії необґрунтованим, прийнятим без урахування всіх обставин, а отже протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач перебуває на обліку та їй з 13.06.2021 призначено пенсію за віком. Повідомлено, що позивачем до заяви про призначення пенсії від 02.09.2021 не було надано документів на підтвердження періоду провадження підприємницької діяльності, страховий стаж становив 25 років 07 місяців 21 день. За таких обставин, відповідач стверджує, що в спірних правовідносинах він діяв в межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, тобто не порушуючи вимог статті 19 Конституції України, а тому просить відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що згідно з матеріали електронної справи страховий стаж позивача на дату призначення пенсії становить 28 років 10 місяців 21 день. Повідомлено, що підстав для зарахування до загального страхового стажу позивача періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 01.10.2000 по 30.11.2000, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001 у зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків за даними системи персоніфікованого обліку. Також вказав, що до страхового стажу позивача не зараховано період з 14.06.1993 по 08.07.1994, оскільки у трудовій книжці запис про звільнення з посади завірено печаткою УРСР. Разом з тим, як зазначив відповідач, до страхового стажу позивача враховані періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.03.1998, з 01.06.1998 по 30.06.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.09.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.09.2001 по 30.09.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2001. з 01.01.2002 по 31.12.2003, тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає. З огляду на наведене, просить у задоволенні позову відмовити.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

04 січня 2022 року позовна заява надійшла до суду.

10 січня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28 січня 2022 року ухвалою продовжено процесуальний строк для подання відповідачем 1 відзиву.

08 лютого 2022 року відповідач 1 подав до суду відзив на позовну заяву.

16 березня 2022 року на адресу суду надійшла заява позивача, у якій остання просила залучити до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області, та заява про зміну предмету позову, згідно з якою просила визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №36 від 08.09.2021 та зобов`язати перерахувати та виплачувати пенсію за віком з 13.06.2021, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994 та періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, 01.01.1998 по 28.02.1998, 01.04.1998 по 31.05.1998, 01.07.1998 по 31.11.1998, 01.01.1999 по 28.02.1999, 01.04.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, 01.10.1999 по 30.11.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.201 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003, які підтверджені належними доказами про сплату страхових внесків у вказані періоди.

24 березня 2022 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області. Розгляд справи розпочато спочатку.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Обставини справи, встановлені судом:

13.06.2021 ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.

08.09.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області прийняло рішення №36 про відмову у призначенні пенсії. Зі змісту рішення слідує, що за результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи, а саме: період з 11.07.1992 по 08.07.1994, оскільки є печатка УРСР.

Листом від 08.12.2021 у відповідь на запит позивача Головне управління Пенсійного фонду в Рівненській області повідомило, що до страхового стажу позивача не зараховано період її роботи з 14.06.1993 по 08.07.1994, оскільки така робота здійснювалася позивачем в період незалежності України, а печатка на записі про звільнення з періоду існування УРСР. Також вказано, що до заяви від 02.09.2021 позивачем не були подані документи, які підтверджують підприємницьку діяльність.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не зарахування періодів її роботи до страхового стажу та вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст.9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.03.2003 (далі Закон №1058-ІV), передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст.26 цього Закону. Зокрема, право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

В силу вимог ст.62 Закону №1788-ХІІ, відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи письмових трудових договорів, застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві внаслідок неможливості одержання від підприємства довідки чи відповідних документів про стаж роботи.

Проте, як встановлено судом та не заперечується сторонами, у позивача є в наявності трудова книжка, яку він надавав відповідачу для призначення пенсії по віку.

Водночас, відповідач при призначенні пенсії позивачу піддав сумніву достовірність записів у трудовій книжці та не зарахував до страхового стажу період її роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994.

Згідно з трудовою книжкою позивача, копію якої долучено до матеріалів справи, 14.06.1993 ОСОБА_1 прийнята у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" по переводу з ДКП "Мрія" продавцем по контракту (наказ №60 від 14.06.1993, запис №15) та 08.07.1994 звільнена з посади продавця (наказ №48-к від 08.07.1994, запис №16).

Дані записи чіткі та не містять ні виправлень, ні інших позначень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості.

При цьому, суд наголошує, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі № 677/277/17.

Суд також враховує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

З огляду на наведене, суд вважає, що період роботи позивача у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994 належним чином підтверджений трудовою книжкою, а отже підстав для неврахування його до страхового стажу позивача немає.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду здійснення нею підприємницької діяльності з 01.04.1997 по 31.12.1997, 01.01.1998 по 28.02.1998, 01.04.1998 по 31.05.1998, 01.07.1998 по 31.11.1998, 01.01.1999 по 28.02.1999, 01.04.1999 по 31.05.1999, 01.07.1999 по 31.08.1999, 01.10.1999 по 30.11.1999, 01.01.2000 по 28.02.2000, 01.04.2000 по 31.05.2000, 01.07.2000 по 31.08.2000, 01.10.2000 по 30.11.2000, 01.01.2001 по 28.02.2001, 01.04.2001 по 31.05.2001, 01.07.201 по 31.08.2001, 01.10.2001 по 30.11.2001, 01.01.2002 по 28.02.2002, 01.04.2002 по 31.05.2002, 01.07.2002 по 31.08.2002, 01.10.2002 по 30.11.2002, 01.01.2003 по 28.02.2003, 01.04.2003 по 31.05.2003, 01.07.2003 по 31.08.2003, 01.10.2003 по 30.11.2003, суд зазначає таке.

Відповідно до абз.3 пп.2 п.2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV був доповнений пунктом 3-1 згідно із Законом України №2148-VIII від 3 жовтня 2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11 жовтня 2017 року. Даним пунктом передбачено, що період ведення підприємницької діяльності з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно підтверджуються лише довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Крім того, відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до пунктів 2.5, 2.7 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 06.09.1996 р. № 11-1 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24 вересня 1996 р. за № 550/1575 (чинної на час виникнення спірних правовідносин) платниками зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси.

Згідно з п. 7.2 вищезазначеної Інструкції страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в п.2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

Судом також встановлено, що в період з 20.11.1995 ОСОБА_1 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем та здійснювала підприємницьку діяльність, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію №735384 та не заперечується сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивачем до заяви про призначення пенсії пенсійному органу було надано квитанції про сплату страхових внесків щоквартально в період з 1997 по 2003 роки, що також підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Водночас, як встановлено судом та підтверджується розрахунком стажу для призначення пенсії до рішення про призначення пенсії від 06.01.2022, долучених відповідачем до відзиву, останнім до страхового стажу позивача враховані періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.03.1998, з 01.06.1998 по 30.06.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.09.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.09.2001 по 30.09.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2001. з 01.01.2002 по 31.12.2003.

Отже, до страхового стажу позивача не зараховано період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно норм п.4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Водночас, матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем своїх повноважень щодо отримання додаткових документів/надання позивачу допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до загального стажу. Відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав не підтвердження наявності у нього достатнього стажу роботи, будь-яких додаткових документів від нього не вимагав, жодних дій по їх самостійному отриманню не вчиняв.

Також суд враховує, що строк зберігання особових рахунків платників податків і зборів (обов`язкових платежів) у податкових органах становить п`ять років та розрахункових відомостей сплати внесків до Фондів три роки.

Суд вважає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлена свого права на зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю, позаяк зі свого боку позивач вчинила всі залежні від неї дії для підтвердження зайняття підприємницькою діяльністю.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком Управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на встановлені в ході розгляду обставини справи, на переконання суду, відмова пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994 та періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001, є непропорційною заявленій легітимній меті, такі дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, а отже рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії № 36 від 08.09.2021 з цих підстав є необґрунтованим, протиправним.

З огляду на наведене, належним способом захисту порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії № 36 від 08.09.2021 та зобов`язати зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир" з 14.06.1993 по 08.07.1994 та періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001 та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням вказаних періодів.

В задоволенні ж решти позовних вимог слід відмовити, оскільки як наведено вище по тексту рішення, відповідачем до страхового стажу позивача враховані періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.03.1998, з 01.06.1998 по 30.06.1998, з 01.10.1998 по 31.12.1998, з 01.01.1999 по 31.12.1999, з 01.01.2000 по 30.09.2000, з 01.01.2001 по 30.06.2001, з 01.09.2001 по 30.09.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2001. з 01.01.2002 по 31.12.2003.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 496,20грн сплачена відповідно до квитанції від 03 січня 2022 року № 5, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії № 36 від 08 вересня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 13 червня 2021 року, зарахувавши до її загального страхового стажу період роботи у Рівненській виробничо-торговій фірмі "Еліксир", з 14.06.1993 по 08.07.1994 та періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.04.1997 по 31.12.1997, з 01.04.1998 по 31.05.1998, з 01.07.1998 по 30.09.1998, з 01.10.2000 по 31.12.2000, з 01.07.2001 по 31.08.2001, з 01.10.2001 по 30.11.2001

В задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у сумі 496,20грн (чотириста дев`яносто шість гривень, 20коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрія, 10,м. Львів,79016, ЄДРПОУ/РНОКПП 13814885) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 25 травня 2022 року

Суддя Т.О. Комшелюк