Справа № 160/24313/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
02.12.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення (продовження) виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" на період навчання, починаючи з 16.11.2021 року по 30.06.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , у зв`язку зі смертю мами від народження до повноліття перебувала на обліку у відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала соціальну пенсію у зв`язку з втратою годувальника. З 01.09.2021 року позивача стала здобувачем освіти 1-го курсу за держзамовленням з денною формою навчання Дніпровського політехнічного коледжу у м. Дніпро. 11.11.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги на її картковий рахунок. Проте, відповідачем відмовлено у проведенні виплат на рахунок позивача, оскільки позивача не надала до пенсійного органу документи про стаж померлої матері. Позивач не погоджується з відмовою у переведенні виплати пенсії по втраті годувальника на її картковий рахунок, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, зокрема, дітям, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
14.02.2022 року відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності (до досягнення особою 23 років при наявності 1 року страхового стажу). Такий вид як соціальна пенсія Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачена. Відповідач-1 вказує, що заявлені вимоги про здійснення виплати з 16.11.2021 року по 30.06.2024 року прогнозують можливі порушення з боку відповідача та встановлюють обов`язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені. На думку відповідача-1, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення (перерахунку) пенсії.
04.05.2022 року відповідачем-2 надано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що при розгляді документів, наданих позивачем до заяви, встановлено, що позивач є отримувачем пенсії по втраті годувальника згідно з пенсійною справою свого батька - ОСОБА_2 . Оскільки для продовження отримання пенсії, у зв`язку з втратою годувальника, позивачу необхідно надати разом із заявою документи про стаж та заробіток померлої матері, ОСОБА_3 , які до заяви не надано, позивачу відмовлено у подовженні виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Разом з тим, позивачу запропоновано у разі відсутності необхідних документів, звернутись до органів соціального захисту населення для оформлення відповідної допомоги.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження від 13.01.2004 року ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17.11.2003 року ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 19 років.
ОСОБА_1 з дати народження до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до довідки Дніпровського політехнічного коледжу від 03.09.2021 року №11 ОСОБА_1 зарахована до Дніпровського політехнічного коледжу на І курс наказом №118 від 10.08.2021 року. Навчання за держзамовленням. Форма навчання денна. Строк навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2024 року.
11.11.2021 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою від 10.11.2021 року про виплату пенсії або грошової допомоги на її поточний рахунок.
До заяви від 11.10.2021 року «Зміна одержувача» ОСОБА_1 надала довідку про навчання на денній формі від 03.09.2021 року №11.
Виходячи з викладеного, відповідачем-2 відмовлено ОСОБА_1 у заяві «Зміна одержувача» від 11.11.2021 року, оскільки у ОСОБА_1 відсутнє право на подовження пенсії по втраті годувальника згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення», обчислену у мінімальному розмірі після досягнення нею 18 років.
Рекомендовано ОСОБА_1 надати до Пенсійного фонду України документи про стаж померлої годувальниці ОСОБА_4 для переходу на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або звернутись до Управління соціального захисту населення для оформлення відповідної допомоги.
Не погоджуючись з відмовою у зміні одержувача виплати пенсії по втраті годувальника, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст. 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення» соціальні пенсії призначаються і виплачуються непрацюючим громадянам, крім інвалідів з дитинства, при відсутності права на трудову пенсію, зокрема, дітям - у разі втрати годувальника (пункт "а" статті 37).
Згідно зі ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, крім іншого, діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків.
Статтею 94 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що соціальні пенсії призначаються в таких розмірах: 100 процентів мінімального розміру пенсії за віком: дітям (пункт "а" статті 37), а також одній із осіб, зазначених в пункті "в" статті 37 у разі втрати годувальника.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з дати народження до досягнення повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника померлої при її народженні матері ОСОБА_4 .
Відмовляючи у зміні отримувача пенсії після досягнення ОСОБА_1 повноліття та у зв`язку з навчанням на денній формі за держзамовленням у навчальному закладі, відповідач-2 посилається на статтю 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вказує на необхідності подання документів про стаж померлого годувальника.
Суд звертає увагу, що стаття 36 «Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» врегульовує питання не зміни одержувача вже раніше призначеної пенсії за статтею 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а врегульовує питання призначення пенсії.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу.
Суд звертає увагу, що ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» містить посилання на те, що дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Отже, за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач є непрацездатним членом сім`ї померлої у 2003 році ОСОБА_4 .
Звернувшись із заявою про зміну одержувача виплати пенсії позивач не просить призначити пенсію по втраті годувальника, а просить лише змінити одержувача раніше призначеної пенсії за статтею 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що не обумовлює для неї обов`язку подання додаткових документів за статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка регулює питання призначення пенсії по втраті годувальника.
Позивач фактично через батька була отримувачем пенсії по втраті годувальника з 2003 року та відповідне право зберігається за нею на період її навчання.
Згідно зі ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.
У пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 року в справі «Щокін проти України» Європейський суд з справ людини як джерело права вказав, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. З посиланням на закріплений в законодавстві України принцип i dubio pro tributario, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи державної влади повинні віддавати перевагу найбільш сприятливому для людини та громадянину тлумаченню національного законодавства.
Відповідачем-2 неправильно застосовані норми щодо умов призначення пенсії по втраті годувальника до вже призначеної пенсії. Питання про призначення пенсії по втраті годувальника не має вирішуватись щодо вже призначеної пенсії в межах процедури зміни одержувача такої соціальної пенсії.
Твердження відповідача-1 у відзиві про відсутність в України соціальних пенсій не відповідає дійсності, оскільки такі передбачені нормами статті Закону України «Про пенсійне забезпечення», та мають застосовуватись до осіб, які, як у цьому випадку, з 2003 року отримують такий вид пенсії.
Відповідачем-2 не застосовано приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої будь-які неточності та колізії в нормі права трактуються на користь невладного суб`єкта - приватної особи, тобто на користь позивача.
Так, розглядаючи заяву позивача про зміну одержувача вже призначеної пенсії, відповідач надав перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства, у зв`язку з чим зробив помилковий висновок про відсутність підстав для зміни одержувача вже призначеної пенсії. Відтак, рішення відповідача-2 прийнято не на підставі Конституції та чинного законодавства України, отже, таке рішення підлягає скасуванню, як протиправне.
Проте, суд зазначає, що вимога про зобов`язання здійснити призначення (продовження) виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" на період навчання, починаючи з 16.11.2021 року по 30.06.2024 року, фактично заявлена на майбутнє, оскільки суд може визначити лише строк початку виплати пенсії, а не строки її продовження та припинення у майбутньому.
Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише порушені права позивача. Відтак, вимога, заявлена на майбутнє, задоволенню не підлягає.
Щодо підстав розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Донецькій області та визначення належного органу пенсійного фонду, яким має здійснюватись розгляд заяви позивача, суд зазначає про таке.
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Згідно з п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
У цьому випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та ухвалення рішення за заявою позивача від 11.11.2021 року здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.
З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, це потягло за собою порушення прав позивача.
Проте, суд зауважує, що позивач з дати народження до досягнення нею повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, і через батька - ОСОБА_2 отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Матеріали пенсійної справи також знаходяться у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Крім того, вказаний спір виник саме щодо зміни одержувача пенсії. З огляду на викладене, суд вважає за доцільне задовольнити позовну заяву в частині зобов`язання саме відповідача-1 змінити одержувача пенсії у зв`язку із втратою годувальника.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити одержувача пенсії по втраті годувальника померлої ОСОБА_4 , з ОСОБА_2 на доньку померлої - ОСОБА_1 , відповідно до її заяви від 11.11.2021 року.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський