Справа № 580/4507/20
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року справа № 580/4507/20

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття за заявою позивача розпорядження по розрахунку (перерахунку) її основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача усунути порушення права позивача на розмір основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до норм статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яке підтверджено рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 у справі №2-а-35/12р. на момент виникнення спірних правовідносин, прийнявши для цього відповідне розпорядження.

Обгрунтовуючи позовну заяву, позивач зазначає, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 було зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком з 18.01.2011. Відповідач свого часу судове рішення виконав, однак у подальшому пенсійні виплати були зменшені без згоди позивача відповідно до змін у законодавстві України, а саме: Закону України від 24.12.2014 №76-VІІІ "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Зважаючи на ту обставину, що постанова суду має безстроковий характер, а закони або інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, позивач у вересні 2020 року звернулася до відповідача із заявою про розрахунок основної та додаткової пенсій по інвалідності у відповідності до розмірів, встановлених ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та підтверджених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12, проте відповідач послався на зміни у законодавстві, а саме: Закони про Державний бюджет України на 2011, 2012, 2013, 2014 роки та Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ і у перерахунку відмовив.

Позивач вважає відмову незаконною, оскільки рішенням суду захищено її право на момент виникнення спору і в контексті положень ст. 22 Конституції України навіть у разі зміни законодавчого регулювання спірних відносин не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву № 2300-0802-8/57298 від 12.11.2020, направленому на електронну адресу суду 13.11.2020, та поданому безпосередньо до суду 16.11.2020, зазначив, що з 01.01.2012 розміри основної та додаткової пенсії та доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення визначено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 №20-рп/2011 та від 25.01.2012 №3-рп/2012 підтверджено, що Кабінет Міністрів України має всі достатні правові підстави врегулювати питання здійснення соціальних виплат та допомоги в межах фінансових ресурсів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідний рік. Вказано, що з 1 січня 2015 року Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ тексти статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону №796 викладено в нових редакціях, згідно з якими умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. На час звернення позивача до Головного управління зміни до статей 50, 54 Закону № 796 Конституційним Судом України неконституційними не визнані, не скасовані іншим законом, а отже, є чинними. Позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі постанови Тальнівського районного суду Черкаської області та нараховано доплату до пенсії. Оскаржувані дії відповідача вчинено на виконання вказаних вище судових рішень, Тому вони можуть бути оскаржені відповідно до ст. 383 КАС України.

Позивач 23.11.2020 надала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що відповідач не спростував та не заперечив аргументи та доводи позивача у позовній заяві, тому не виконав обов`язок доказування правомірності свого рішення. Крім цього, позивач просила відновити пенсійні виплати за нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", право на які було раніше на момент виникнення спірних правовідносин підтверджено постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 .

Ухвалою від 19.10.2020 суддя Черкаського окружного адміністративного суду Руденко А. В. прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.11.2020 зупинено провадження у справі №580/4507/20 до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №580/2371/20.

Ухвалою суду від 25.05.2022 поновлено провадження у справі №580/4507/20.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, особою з інвалідністю ІІІ групи та одержує державну та додаткову пенсії по інвалідності, призначені на підставі ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії по інвалідності відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з 18.01.2011, з урахуванням фактично виплачених сум.

На виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 був здійснений перерахунок пенсії позивача.

01.09.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою, якою просила прийняти розпорядження по розрахунку її пенсії у відповідності до розмірів, встановлених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 .

Листом № 5216-5562/Ю-02/8-2300/20 від 11.09.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомило позивача, що на виконання судового рішення провело перерахунок пенсії позивача за період з 18.01.2011 до 22.07.2011.

З 23.07.2011 розміри основної, додаткової пенсії по інвалідності та доплати за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю визначено згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 № 745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок Державного бюджету", а з 01.01.2012 - постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Із 1 січня 2015 року Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ тексти статей 50, 54 Закону № 796 викладено в нових редакціях, згідно з якими порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настали внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок чорнобильської катастрофи, та розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Отже, покладені судом зобов`язання у справі № 2-а-35/12 щодо перерахунку пенсії позивача управління виконало в порядку, встановленому судовим рішенням, та в межах повноважень, покладених на управління.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Держава взяла на себе відповідальність за шкоду, завдану громадянам, та зобов`язалася відшкодувати її за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що визначено в статті 13 Закону №796-ХІІ.

Згідно ст. 49 Закону №796-ХІІ (в редакції, яка діяла станом на час звернення позивача із заявою про розрахунок пенсії) пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону №796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР було передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах: інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам II групи - 75 процентів мінімальної пенсії за віком; інвалідам III групи, дітям-інвалідам, а також хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу - 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону №796-ХІІ в редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР було передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

14 червня 2011 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік (далі - Закон № 3491-VI), яким розділ VІІ Прикінцеві положення Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік доповнено пунктом 4 такого змісту: Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення пункту 4 розділу VІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011.

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надано повноваження встановлювати інший, ніж передбачений статтями 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розмір пенсії по інвалідності та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання пункту 7 Закону № 3491-VI 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745 Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету, яка набрала чинності з 23 липня 2011 року, пунктами 1 і 3 якої визначено інші розміри основної та додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

У подальшому згідно із Законом України Про Державний бюджет України на 2012 рік від 22 грудня 2011 року № 4282-VI, було установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Постановою Кабінету Міністрів України Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23 листопада 2011 року № 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

Право Кабінету Міністрів України визначати порядок та розміри пенсій, передбачених Законом № 796-XII, було передбачено також Законом України від 06 грудня 2012 року № 5515-VI Про Державний бюджет України на 2013 рік, Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2014 рік.

Згідно з пунктом 26 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-V111 були внесені зміни до статей 50, 54 Закону №796-ХІІ установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та встановлено, що вони застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Ці норми Закону №796-ХІІ на час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду україни в Черкаській області із заявою від 01.09.2020 про перерахунок пенсії по інвалідності у відповідності до розмірів, встановлених постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012 по справі № 2-а-35/12 не визнані неконституційними.

Крім того, Законом України Про Державний бюджет України на 2015 рік передбачено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі, регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави підтверджена Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної зокрема у рішенні Великода проти України від 03.06.2014, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також Суд констатував, що подальша дія судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати, було внесено зміни.

За змістом вказаних приписів Кабінет Міністрів має право регулювати порядок та розміри соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, тому числі розміри пенсій, передбачених Законом № 796-XII.

Також законодавчі норми можуть змінюватися, оскільки передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не заявляє позовні вимоги до відповідача щодо виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.01.2012, ухваленого на її користь, а просить відновити виплати за нормами Закону №796, право на які підтверджено судовим рішенням, тобто здійснити перерахунок державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії у розмірах, які діяли до внесення змін до ст. 50, 54 Закону №796 Законом України № 3491-VI Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2011 рік та іншими вищезазначеними Законами.

Проте на час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсій від 01.09.2020 норми ст. 50, 54 Закону №796 у редакції, які діяли до внесення змін Законом України Про Державний бюджет України на 2011 рік та у подальшому іншими вищезазначеними Законами, припинили свою дію, тому правові підстави для перерахунку пенсії позивача були відсутні.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО