Справа № 120/16662/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2022 р. Справа № 120/16662/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Віятик Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Базилишеної С.Б.,

представника позивача: Арустамян А.Е.,

представника відповідача: Дубіцької Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0 від 16.11.2020, № -0228 від 12.05.2020, № -0228 від 12.05.2020, № 0-0228 від 06.07.2020, № 0-0228 від 06.07.2020, № 0-0228 від 08.10.2020, № 0-0228 від 08.10.2020 та податкової вимоги № 1740-13 від 16.11.2020.

Ухвалою суду від 18.02.2022 задоволено клопотання представника позивача та закрито провадження у адміністративній справі №120/16662/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0-0228 від 08.10.2020, № 0-0228 від 08.10.2020.

Ухвалою суду від 20.05.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0 від 16.11.2020, № 0-0228 від 06.07.2020, № 0-0228 від 06.07.2020 та податкової вимоги №1740-13 від 16.11.2020 залишено без розгляду.

Таким чином, предметом розгляду даної адміністративної справи є правомірність винесення податкового повідомлення-рішення № -0228 від 12.05.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12.05.2020 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № -0228 яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з земельного податку в сумі 1476.03 грн., разом з тим вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, оскільки листом № 25840/6/02-32-24-03-11 від 10.11.2021р. відповідач повідомив, що податковим повідомленням-рішенням № -0228 від 12.05.2020 визначено суму грошового зобов`язання з земельного податку щодо об`єкту оподаткування - земельна ділянка за реєстраційним номером № 01, кадастровий номер :02:015:0200, площею 0.0637 га, що розташована у АДРЕСА_1 .

Натомість, вказує, що згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності позивача відсутня земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0200 площею 0.0637 га.

Ухвалою суду від 30.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині оскарження податкової вимоги № 1740-13 від 16.11.2020.

Ухвалою суду від 14.12.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду на 12 січня 2022 р. та в подальшому судовий розгляд неодноразово відкладався за клопотанням сторін.

04.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що станом на 01.01.2018 року, згідно бази даних ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 у 2018 році обліковувався у Вінницькій ДПІ як власник земельних ділянок :

площею 1,5799 га, розташованою у АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:050:0030, дата державної реєстрації права власності - 04.01.2017 р., з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд підприємств промисловості;

площею 0,0380 га, розташованою у АДРЕСА_3 кадастровий номер :02:015:0158, дата державної реєстрації права власності - 10.06.2016 р., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ;

площею 0,0620 га, розташованою у АДРЕСА_3 кадастровий номер :02:015:0159, дата державної реєстрації права власності - 16.07.2014 р., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

площею 0,0637 га, розташованою у АДРЕСА_1 кадастровий номер :02:015:0200, дата державної реєстрації права власності - 05.12.2013 р., з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Вказав, що згідно даних бази ІС «Податковий блок» ОСОБА_1 земельний податок у 2018 не сплачував, а 24.04.2021 частково сплатив податкову заборгованість за 2018 рік.

Зазначає, що згідно пункту 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Так відповідач вказує, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки - 0,0637 га, кадастровий номер - :02:015:0200, дата державної реєстрації права власності - 05.12.2013 р., цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Ставка земельного податку для вказаної категорії земельних ділянок, згідно рішення Вінницької міської ради від 27.06.2018 р. № 1231 складає 0,3% від нормативної грошової оцінки землі.

Керуючись вимогами п.286.5, ст.286 розд. XII ПКУ працівниками Вінницького відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб щодо вказаного об`єкта оподаткування було сформовано податкове повідомлення-рішення від 12.05.2020 р. № -0228 яким визначено суму земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1476,03 грн.

Вказав, що на дату формування податкового повідомлення-рішення в базі даних ІС «Податковий блок» була відсутня інформація про те, що вказана ділянка у 2015 році була об`єднана з іншою ділянкою. Інформація про об`єднання ділянок стала відомою податковому органу після опрацювання відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2021 році.

Зазначає, що ОСОБА_1 на виконання вимог абз.5 п.286.5, ст.286 ПК України з приводу проведення звірки даних по вказаній земельній ділянці у 2020 році до Вінницької ДПІ не звертався, а сформоване податкове повідомлення-рішення у відповідності до вимог п.58.3 ст.58 розд. II ПКУ було направлено платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцем останнього відомого місцезнаходження фізичної особи .

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги про скасування податкового повідомлення рішення № -0228 від 12.05.2020.

Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 був власником земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 . Площа земельної ділянки - 0,0637 га, кадастровий номер - :02:015:0200, дата державної реєстрації права власності - 05.12.2013 р., цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Як повідомив представник позивача, вказана земельна ділянка з кадастровим номером :02:015:0200 у 2015 році була об`єднана з іншою сусідньою земельною ділянкою, що не заперечувалось відповідачем.

Разом з тим, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено податкове повідомлення - рішення № -0228 від 12.05.2020, у відповідності до якого згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 ст.54 ПК України та відповідно до пункту 286.5 ст.286 розділу ХІІ ПК України, позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: земельний податок з фізичних осіб у розмірі 1476,03 грн. за 2020 рік щодо об`єкту оподаткування - земельна ділянка за реєстраційним номером № 01, кадастровий номер :02:015:0200, площею 0.0637 га, що розташована у АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням - рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку (за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

Стаття 270 Податкового кодексу України встановлює, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з підпунктами 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пункт 287.1 статті 287 Податкового кодексу України визначає, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктами 287.5 та 287.7 статті 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Фізичними особами у сільській та селищній місцевості земельний податок може сплачуватися через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про приймання податкових платежів. Форма квитанції встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Згідно з п.287.10. ст.287 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Аналіз наведених судом норм права дає можливість визначити, хто саме є платником земельного податку, що є об`єктом оподаткування, з якого моменту виникає (набувається, переходить) обов`язок сплати цього податку, подію (явище), з якою припиняється його сплата, умови та підстави сплати цього платежу у разі вчинення правочинів із земельною ділянкою.

Суд зазначає, що платником земельного податку є власник земельної ділянки або землекористувач, які можуть бути, як фізичними так і юридичними особами.

Обов`язок сплати земельного податку виникає з моменту набуття (переходу) в установленому законом порядку права власності на земельну ділянку чи права користування нею і триває до моменту припинення (переходу) цього права.

Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (пункт 286.1 статті 286 Податкового кодексу України).

Відповідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

За визначенням підпункту 14.1.42 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України дані державного земельного кадастру - сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим земельних ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристики, розподіл серед власників землі та землекористувачів, підготовлених відповідно до закону.

Статті 125, 126 Земельного кодексу України визначають, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Системний аналіз вищевикладених положень дає підстави для висновку про те, що фізична особа є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно та зобов`язана у порядку та у строки, передбачені положеннями Податкового кодексу України сплатити нараховану суму земельного податку.

При цьому, базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленому розділом ХІІ Податкового кодексу України, а підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру.

Таким чином, у даному випадку, податковий орган зобов`язаний оцінити комплекс обставин, передбачених статтею 271 Податкового кодексу України, зокрема, з`ясувати на підставі даних Державного земельного кадастру площу, встановити чи зареєстровано право власності на земельну ділянку, тощо.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які б підтверджували вчинення ним дій, передбачених статтею 271 Податкового кодексу України, зокрема, щодо з`ясовування на підставі даних Державного земельного кадастру встановлення факту реєстрації права власності за позивачем на земельну ділянку за кадастровим номером :02:015:0200, на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Більше того, відповідачем не надано доказів, на підтвердження зареєстрованого у встановленому порядку права власності чи права користування земельною ділянкою із кадастровим номером :02:015:0200 за позивачем.

Так, згідно наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 293087127 від 29.12.2021 у відомостях про земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0200 зазначено, що така земельна ділянка знаходилась за адресою по АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомого майна закрито 29.01.2015, підставою вказано об`єднання об`єктів нерухомого майна. Право власності погашено 29.01.2015, підставою вказано об`єднання об`єктів нерухомого майна.

Відповідач не заперечує факт того , що вказана ділянка у 2015 році була об`єднана з іншою ділянкою, кадастровий номер якої їм не відомо.

Враховуючи викладене, суд вважає протиправним визначення позивачу суми податкового зобов`язання із земельного податку за 2020 за земельну ділянку з кадастровим номером :02:015:0200, оскільки остання не належить на праві власності ОСОБА_1 на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а тому таке податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 12.05.2020 № -0228 підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено, на користь позивача належить стягнути сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № -0228 від 12.05.2020.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при звернені до суду судовий збір в розмірі 147 грн. (сто сорок сім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено: 25.05.2022 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна