Справа № 400/2700/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2022 р. № 400/2700/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіна В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056,
третя особа:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
про:скасування постанови від 26.01.2022 ВП № 63910761,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі Управління або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимогу скасувати постанову відділу примусового виконання рішень (надалі Відділ або відповідач) Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.01.2022 ВП № 63910761 про накладання штрафу у розмірі 5 100 грн.

В обґрунтування позовних вимог Управління (боржник у виконавчому провадженні), зокрема, вказало, що відповідач не перевірив виконання рішення суду, тому висновок про його невиконання без поважних причин є безпідставним.

Відділ про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте правом участі в судовому засіданні не скористався, відзив і засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження у встановлений судом строк (10.05.2022) не подав.

10.06.2022 Відділ надіслав до суду клопотання (арк. 42-44) про залучення на стороні відповідача в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 (стягувача у виконавчому провадженні).

Ухвалою від 19.05.2022 суд залучив ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, і встановив третій особі строк для подання пояснень щодо позову 26.05.2022.

Правом подати пояснення третя особа не скористалась.

24.05.2022 відповідач надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку для надання відзиву та про поновлення цього строку. До відзиву (арк. 60-67) були додані копії матеріалів виконавчого провадження і докази направлення відзиву позивачу і третій особі.

Згідно з викладеним у відзиві, підстави для задоволення позову Управління відсутні, оскільки «… будь-яких доказів на підтвердження того що коефіцієнт індексації зазначений у розрахунку з сталим щомісяця з січня 2016 по грудень 2017 та складає 333.16 грн., позивачем до відділу примусового виконання рішень … не надавалось …».

На підставі частини третьої статті 268 та частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як встановлено судом, 15.12.2020 головний державний виконавець Відділу Павлюк Марина Анатоліївна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 63910761 з виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.06.2020 у справі № 400/145/20 (надалі Рішення, арк. 16-22).

Згідно з Рішенням, Управління було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з жовтня 2017 року, з врахуванням індексації грошового забезпечення.

У зазначеній постанові про відкриття виконавчого провадження (арк. 8-10), які позивач отримав 21.12.2020, державний виконавець встановив Управлінню строк для виконання 10 робочих днів.

До позовної заяви Управління додало копію адресованого Відділу листа від 30.12.2020 № 1400-0801-8/77587 «Про виконання рішення» (арк. 25-26). Цим листом позивач повідомив про виконання Рішення та просив державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Так, Управління зазначило, що «… з жовтня 2017 розрахунок пенсії ОСОБА_1 проводився з врахуванням індексації грошового забезпечення, тому доплата на виконання рішення суду від 15.06.2020 є нульовою (додаток 1). Додатково зазначаємо, що листом від 09.11.2020 № 1400-0307-8/65357 (додаток 2) Головним управлінням повідомлено ОСОБА_1 про виконання рішення від 15.06.2020 № 400/145/

20, яке постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 № 400/145/20 залишено без змін, в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань …».

Також до позовної заяви Управління додало «Розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії …» від 09.11.2020 (арк. 15). У зазначеному розрахунку міститься, зокрема, інформація про те, що у жовтні-грудні 2017 року Управління щомісяця нараховувало та виплачувало ОСОБА_1 пенсію в сумі 2 551,45 грн, в тому числі 333,16 грн індексація.

16.02.2021 Управління, на вимогу державного виконавця від 02.02.2021 № 1064, повторно повідомило Відділ про те, що Рішення суду було виконано, оскільки «… індексація пенсії нараховувалась та виплачувалась з жовтня 2017 року в повному обсязі …» (лист № 1400-0801-8/11729, арк. 23-24).

26.01.2022 головний державний виконавець Відділу Квашенко Сергій Сергійович, з посиланням на статті 63, 75 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон № 1404), виніс постанову про накладення на Управління штрафу на користь держави в сумі 5 100 грн (надалі Постанова, арк. 12-13).

У Постанові державний виконавець вказав, що «… станом на 25.01.2022 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень … не надходили документи щодо повного або часткового виконання рішення суду Боржником. Інформація подана державному виконавцю Боржником, не містить доказів виконання рішення суду фактично та у повному обсязі. Вказане свідчить про невиконання Боржником, рішення за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, без поважних причин …».

Правомірність Постанови є предметом судового розгляду.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону № 1404, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, умовами для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є:

1. Перевірка (у визначений законом строк) державним виконавцем виконання рішення боржником.

2. Встановлення в результаті цієї перевірки факту невиконання боржником рішення.

3. Відсутність поважних причин невиконання боржником рішення.

Виходячи з вимог, що викладені у частині другій статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, саме на Відділ був покладений обов`язок щодо доказування правомірності Постанови, при цьому відповідач мав подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд встановив, що Управління ще у грудні 2020 року надало Відділу інформацію про те, що до складу пенсії, яку ОСОБА_1 отримував у жовтні-грудні 2017 року, було включено суму індексації (333,16 грн щомісяця). Цю інформацію відповідач не спростував.

До відзиву Відділ додав копію акта державного виконавця від 22.12.2021 (арк. 69), в якому, зокрема, вказано, що «… боржником проведено перерахунок з січня 2016 по грудень 2017, крім того боржником визначено сталий розмір суми індексації (333,16 грн.) за період з січня 2016 по грудень 2017, що не відповідає офіційному індексу інфляції (індексу споживчих цін) в Україні на 2016-2017 року … вказане свідчить про невиконання фактично та у повному обсязі, без поважних причин, боржником рішення суду яке зобов`язує Боржника вчинити певні дії …».

Виходячи з цього, висновок державного виконавця про невиконання боржником Рішення суду без поважних причин (підстава для накладення штрафу) обґрунтований виключно незгодою державного виконавця з сумою індексації (у складі пенсії), що її отримав у жовтні-грудні 2017 року ОСОБА_1 . На думку відповідача, факт виплати Управлінням індексації в сумі 333,16 грн щомісяця не є доказом виконання Рішення суду. При цьому, заперечуючи правильність визначення цієї суми, Відділ не вказав (ані в акті державного виконавця, ані у Постанові, ані у відзиві), виплата якої суми була би свідченням належного виконання. Зміст акта державного виконавця і Постанови свідчить про те, що Відділ, за наявності інформації про виплачену стягувачу боржником на виконання Рішення суду суму індексації, вдався до перевірки розрахунків Управління та оцінки дій суб`єкта владних повноважень, тобто перебрав на себе функцію суду, передбачену статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважив, що у тексті Постанови відсутні відомості про результати проведеної державним виконавцем перевірки виконання Рішення суду (інформація про вказаний вище акт), не зазначено, з яких причин не була взята до уваги інформація, що її повідомило Управління, тобто не наведені мотиви державного виконавця для висновку про невиконання.

Необхідно вказати, що питання виконання Рішення суду було предметом судового контролю (в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України), про що Управління повідомило Відділ листом від 16.02.2021 № 1400-0801-8/11729. Так, в ухвалі від 05.02.2021 у справі № 400/145/20 (арк. 40-41), за результатами розгляду звіту Управління, суд встановив, що «… 01.02.2021 ГУ ПФУ в Миколаївській області надало звіт про виконання рішення, в якому повідомлено, що відповідачем здійснено перерахунок індексації ОСОБА_1 з 2015 р., та донараховано 00,00 гривень … щодо змісту відповідача та про незгоду позивача з тим, що нарахування індексації у розмірі « 00,00» гривень є належним виконанням судового рішення, суд виходить з того, що ані рішенням МОАС від 15.06.2020, ані постановою ПААС від 28.10.2020 не визначено суму індексації, яку повинен був нарахувати відповідач. У постанові ПААС зазначено, що адміністративний суд не може підміняти інші органи державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до виключної компетенції таких органів, зокрема щодо розрахунку індексації пенсії. За таких обставин, виконання рішення зобов`язального характеру щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням індексації, залежить від добросовісності відповідача, який і повинен здійснити перерахунок у тій сумі, яку саме він вважає правильною у цьому випадку …».

З огляду на викладене, суд визнав, що державний виконавець безпідставно зазначив у Постанові про факт невиконання Рішення суду.

За таких обставин суд дійшов висновку, що Постанова не відповідає зазначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям (зокрема, законності, обґрунтованості, добросовісності), що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачена позивачем сума судового збору стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка Сергія Сергійовича від 26.01.2022 ВП № 63910761 про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна