Справа № 340/5811/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2022 року м. Дніпросправа № 340/5811/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 року

у справі №340/5811/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку пенсії в повному обсязі виходячи з 77% грошового забезпечення без обмеження розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії виходячи з 77% грошового забезпечення без обмеження розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01 квітня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

З 2012 року позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за вислугу років по лінії Державної пенітенціарної служби України. Позивач вказує, що на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. по справі №1140/3511/18 суд зобов`язав Пенсійний фонд здійснити перерахунок пенсії виходячи з 77% грошового забезпечення. На звернення позивача щодо перерахунку пенсії з 01.04.2019 р. виходячи з 77% грошового забезпечення та без обмеження розміром виходячи з десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, йому було відмовлено листом від 17.08.2021 р. №5760-6628/С-03/8-1100/21. Вказану відмову позивач вважає протиправною та незаконною з посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06.11.2018 р. у справі №522/3093/17, від 12.03.2019 р. у справі №522/3049/17. Також позивач зазначає, що Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» містить посилання на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним законом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. Норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною, а тому, на думку позивача, Управління не може застосовувати положення ст.2 Закону України №3668 від 08.07.2011 р. при призначенні/перерахунку його пенсії.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі №340/5811/21 у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що після перерахунку пенсії позивача, проведеного з 01.04.2019 р. на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. у справі №340/5394/20, розмір пенсії ОСОБА_1 перевищив максимальний. Оскільки перевищення стало результатом перерахунку, проведеного у період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону №3668, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої позивач просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 340/5811/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позиція позивача полягає в наступному, 23.12.2020 р. Кіровоградським окружним адміністративним судом винесено рішення у справі №340/5394/20 резолютивна частина якого не містить зобов`язання щодо здійснення головним управлінням перерахунку пенсії позивача у розмірі 77% грошового забезпечення. На момент набрання законної сили судовим рішенням у справі №340/5394/20 та у період з якого визначено здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , діючими є норми ст.13 Закону №2262-ХІІ, відповідно до якої максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення. Зазначене повідомлено відповідачем та наголошено на тому, що рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. На думку відповідача, відсутні будь-які правові підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , в розмірі 77% грошового забезпечення. Відповідач зауважує на тому, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. №3668-VI визначено, зокрема, що максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вказані норми Закону №3668 є чинними, неконституційними не визнавалися, а отже, підлягають застосуванню.

Однак, позивач наголошує, що зміна встановленого максимального розміру пенсії для її перерахунку здійснювалася після призначення йому пенсії. У відповідача були відсутні правові та фактичні підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії під час здійснення з 01.04.2019 р. її перерахунку з 77 % грошового забезпечення , зазначеного в довідці Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань від 26.08.20 р., починаючи з 1 квітня 2019 р. до 70 %.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_1 з 16 травня 2012 року призначена пенсія за вислугу років (29 років) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» від 09.04.1992 р. у розмірі 77% грошового забезпечення.

Відповідно до перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 встановлено, що відповідачем у квітні 2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 перераховано пенсію позивача з 01.01.2018 р. та обчислено її основний розмір, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення визначено (з надбавками) у розмірі 10 424, 05 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 р. у справі №1140/3511/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при проведенні Скриннику перерахунку пенсії з 01.01.2018 року щодо зменшення розміру пенсії за вислугу років з 77% до 70% грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати з 01 січня 2018 року ОСОБА_1 пенсію, з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 77% грошового забезпечення, врахованого для обчислення пенсії, виплатити перераховане з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. у справі №340/5394/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного Фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції від 26 серпня 2020 року №3.1/8634/Явт; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства Юстиції від 26 серпня 2020 року №3.1/8634/Явт, починаючи з 01 квітня 2019 року; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. у справі №340/5394/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області проведено перерахунок пенсії позивача та обчислено її основний розмір, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення визначено (з надбавками) у розмірі 26 060, 13 грн. та обмежено пенсію максимальним розміром.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області листом від 17.08.2021 р. №5760-6628/С-08/8-1100/21 повідомило, що перерахунок пенсії на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 р. у справі №340/5394/20 проведено з урахуванням норм чинного законодавства.

Вважаючи протиправними такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" N3668-VI від 8 липня 2011 року який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, до ст.13 Закону №2262-XII внесено зміни, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності 1 квітня 2014 року, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону №2262-XII, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Саме в такій, зміненій редакції положення Закону №2262-XII застосовані відповідачем при визначенні розміру пенсії позивача при проведенні перерахунку.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2019 р. у справі №240/5401/18 (провадження №11-198заі19) дійшла висновку, що відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії.

Так, на час виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Разом з тим, застосування цього показника до перерахунку пенсії позивача є протиправним, оскільки стосується призначення нових пенсій, а не перерахунку раніше призначених, ще і з огляду на те, що законодавчо діє принцип незворотності нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що внесені Законом №1166-VII зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.

Тобто, при перерахунку пенсії застосуванню підлягає норма закону у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі №523/4930/15-а, від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 04.02.2019 у зразковій справі №240/540/18.

Таким чином, суд першої інстанцій дійшов не правильного висновку про правомірність дій відповідача щодо зменшення при перерахунку пенсії її розміру з 77% грошового забезпечення до 70%.

Аргументи відповідача про те, що під час перерахунку пенсії підлягають застосування саме положення Закону, які є чинними на час такого перерахунку, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки встановлення відповідачем граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70 % від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Отже, доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли своє підтвердження та спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо позовних вимог в частині виплати пенсії позивача без обмежень її граничного розміру, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі є правомірність обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом №3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Відповідно до висновків колегії суддів Верховного Суду у постанові №400/2085/19 від 16 грудня 2021 року, оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, то вони явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 16.12.2021 у справі №400/2085/19, від 17.02.2022 року у справі №640/11168/20, від 27.01. 2022 року у справі №240/7087/20

Тому обмеження Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

За змістом статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, має наслідком його скасування. З огляду на викладене, за результатами перегляду справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 340/5811/21 задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2021 р. у справі № 340/5811/21 скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 в повному обсязі виходячи з 77% грошового забезпечення без обмеження розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з 77% грошового забезпечення без обмеження розміром десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01 квітня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області сплачену позивачем суму судового збору у загальному розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн., 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко