Справа № 751/969/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/969/21 Суддя (судді) першої інстанції: Яременко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про:

- визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 4/18/88 від 03.02.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП і накладено штраф в розмірі 1700 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апелянтки аналогічні, заявленим у позовній заяві та стосуються того, що позивачку притягнуто до відповідальності з порушенням встановленого порядку, а спірна постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню, позаяк в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративна комісія Виконавчого комітету Чернігівської міської ради 03 лютого 2021 розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , яка зареєстрована фізичною особою-підприємцем, відносно того, що вона 20.12.2020 р. о 15 год. 05 хв. у громадському місці у м. Чернігові на Червоній площі здійснювала діяльність із використанням тварин (кінь), з метою отримання прибутку, чим порушила п. 9.2.36 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м. Чернігова» та ст. 152 КУпАП. Та 01.01.2021 о 17 год. 57 хв. у м. Чернігові по проспекту Миру, 21, на територію "Алея Героїв", вивела сільськогосподарську тварину (кінь) за межі його постійного утримання, чим порушила п.9.2.32 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м. Чернігова» від 24.12.2019 року №49/VІІ-2 та ст. 152 КУпАП.

Справу розглянуто відповідно до вимог статей 276-281, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На підставі ст. 36 КУпАП матеріали об`єднані в одне провадження.

На підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Чернігівської міської ради визнала факт вчинення гр. ОСОБА_1 правопорушення, за ознаками статті 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення і винесла відносно неї постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн.

Вважаючи таку постанову незаконною, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову виходячи з того, що відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт допущення адміністративного правопорушення позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правила благоустрою м. Чернігова розроблені на підставі вимог чинного законодавства України, регулюють права та обов`язки учасників правовідносин у сфері благоустрою території міста, визначають комплекс заходів, необхідних забезпечення чистоти та порядку в місті.

Дія Правил благоустрою м. Чернігова поширюється на всю територію міста та є обов`язковими для виконання усіма фізичними та юридичними особами на території6 міста.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

На момент розгляду справи, пункт 9.2.32 та пункт 9.2.36 Правил благоустрою м. Чернігова є чинним та не скасованим.

Також, частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дано визначення терміну «територія» - сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об"єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

Отже, громадські місця, зокрема, площі, парки, сквери, де проводить свою діяльність позивач, являються об`єктами благоустрою, на яких діє встановлена частиною 1 статті 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» заборона щодо випасання худоби, вигулювання та дресирування тварин.

Таким чином, пункт 9.2.36 Правил благоустрою м. Чернігова не суперечить нормам чинного законодавства про благоустрій населених пунктів та є законним і не порушує прав позивача.

Пунктом 9.2.36 Правил благоустрою м. Чернігова заборонено приводити тварин, окрім тварин супроводу - собак-поводирів, у приміщення магазинів, кафе та інших закладів громадського харчування (крім спеціалізованих магазинів для тварин, закладів «Pets friendly»), закладів освіти, культури, охорони здоров`я тощо, а також здійснювати будь-яку діяльність із використанням тварин у громадських місцях з метою отримання прибутку або з іншою метою.

Пунктом 9.2.32 Правил благоустрою м. Чернігова заборонено виводити коней тощо за межі місця їх постійного утримання.

Статтею 1 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» № 3447-IV визначено, що тварини - біологічні об`єкти, що відносяться до фауни: сільськогосподарські, домашні, дикі, у тому числі домашня і дика птиця, хутрові, лабораторні, зоопаркові, циркові.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» № 2807-IV, якою встановлені обмеження при використанні об`єктів благоустрою, на об`єктах благоустрою забороняється, зокрема, випасати худобу, вигулювати та дресирувати тварин у не відведених для цього місцях (пункт 8).

Відповідно до пункту 1.4. Правил благоустрою м. Чернігова громадське місце - ті частини будь-якої будівлі, земельної ділянки, вулиці, водного шляху або інших місць, які доступні або відкриті для населення постійно, періодично або час від часу.

Об`єкти благоустрою - це території загального користування: парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; пам`ятки і культурної та історичної спадщини; майдани, площі, бульвари, проспекти; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; пляжі; кладовища; інші території загального користування; прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій; території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території у межах населеного пункту (визначення об`єктів благоустрою відповідає ст. 13 Закону № 2807-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV дає визначення, що територія - це сукупність земельних ділянок, які використовуються для розміщення об`єктів благоустрою населених пунктів: парків, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, шляхів, площ, майданів, набережних, прибудинкових територій, пляжів, кладовищ, рекреаційних, оздоровчих, навчальних, спортивних, історико-культурних об`єктів, об`єктів промисловості, комунально-складських та інших об`єктів у межах населеного пункту.

У відповідності до чинних законодавчих актів, гужовий транспорт повинен використовуватися з дотриманням ПДР безпосередньо на дорогах та вулицях, але відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» № 2862-IV, ані дорога, ані вулиця не є громадським місцем, а є лінійним комплексом інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Натомість, громадським місцем є частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення, у тому числі під`їзди, переходи, стадіони (Закону № 2899-ІV).

Таким чином, пункт 9.2.36 Правил не перешкоджає здійсненню підприємницької діяльності з перевезення пасажирів гужовим транспортом, який у відповідності до вищенаведених законодавчих приписів не може використовуватися в громадських місцях.

Крім того, слід зауважити, що громадські місця, зокрема, площі, парки, сквери, є об`єктами благоустрою, на яких поширюється встановлена ч. 1 ст. 16 Закону № 2807-IV заборона щодо випасання худоби, вигулювання та дресирування тварин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що вони містять належні докази (фото), з яких можливо встановити, що позивач у громадському місці у м. Чернігові здійснювала діяльність із використанням тварин (кінь), а тому постанова про накладення адміністративного стягнення № 4/18/88 від 03.02.2021, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП і накладено штраф в розмірі 1700 грн винесена уповноваженим органом, а також за формою і змістом відповідає вимогам КУпАП.

Таким чином, на переконання колегії суддів, відповідач надав належні докази, в розумінні ст.ст. 73 - 76 КАС України, на підтвердження факту порушення позивачем вимог п. 9.2.36 «Правил благоустрою, забезпечення чистоти, порядку утримання і прибирання вуличних, дворових територій, парків, скверів та додержання тиші в громадських місцях м. Чернігова», відповідальність за що передбачена ст. 152 КУпАП.

При розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил благоустрою, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки колегією суддів встановлено, що дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта стосовно здійснення господарської діяльності жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про безпідставне притягнення останньої до адміністративної відповідальності, а тому не приймаються колегією суддів.

Крім того, апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві та поясненнях, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 31 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко