Справа № 420/6009/21
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2022-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6009/21
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» ( далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області ( далі відповідач), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення:

№ 5192/15-32181021 від 09.03.2021 року про завищення ТОВ «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1 064 869,00 грн.;

№ 5191/ від 09.03.2021 року, яким застосовано до підприємства позивача штрафні (фінансові) санкції (на підставі п. 123.3 ст. 123 ПК України), у сумі 264 666,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення (далі ППР) були винесені податковим органом на підставі необґрунтованих висновків акту камеральної перевірки податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2020 року, а тому вони є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки з боку позивача відсутні порушення вимог Податкового кодексу України та інших нормативно-правових документів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування апеляційної скарги, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач послався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

Після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, апеляційний суд перейшов у письмове провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що заступником начальника Північного відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС в Одеській області - Карасьовою М.М., відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.76 Податкового кодексу України, проведена камеральна перевірка податкової звітності з податку на додану вартість за листопад 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО -АЛЬЯНССЕРВІС» .

При перевірці було використано: податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2020 року від 21.12.2020 року №; податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2020 року від 18.11.2020 року №; інформацію, яка зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

За результатами перевірки складено акт № 426/15-32-18-10-19/34280742 від 18.01.2021 року, яким встановлено порушення:

ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» при складанні декларації з ПДВ за листопад 2020 року було порушено п. 201.7, 201.10 ст. 201. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 ПК України, що призвело до заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке сплачується до державного бюджету (р. 18) на 529332,00 грн. та завищення суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21) на 1064869,00 грн.

На підставі акту перевірки № 426/15-32-18-10-19/34280742 від 18.01.2021 року, ГУ ДПС в Одеській області, прийняті податкові повідомлення - рішення:

№ 5192/15-32181021 від 09.03.2021 року про завищення ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1064869,00 грн.;

№ 5191/ від 09.03.2021 року, яким застосовано до підприємства позивача штрафні (фінансові) санкції (на підставі п. 123.3 ст. 123 ПК України, у сумі 264666,00 грн.

Суд також встановив, що 21.12.2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» було подану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період листопад 2020 року з додатками (№).

Разом з тим, під час проведення камеральної перевірки, відповідачем було встановлено, що ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» у листопаді 2020 року на адресу ТОВ АГРОС-ЮГ було виписано податкові накладні, проте, у декларації з ПДВ за листопад 2020 року позивачем не включено ПДВ у сумі 1593201,50 грн. (обсяг постачання без ПДВ 7966007,50грн.) за податковими накладними по взаємовідносинах з контрагентом - покупцем ПП АГРОС-ЮГ .

ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС», за результатами здійснення господарських операцій з постачання кукурудзи ПП «АГРОС-ЮГ», було складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 05.11.2020 року № 3, від 09.11.2020 року № 9, № 10, від 23.11.2020 року № 31, від 24.11.2020 року № 32, № 33, які не були зареєстровані в ЄРПН.

У зв`язку із відсутністю факту реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» не відобразило податкові зобов`язання з ПДВ за вказаними податковими накладними у податковій декларації з ПДВ за листопад 2020 року.

Крім того, суд встановив, що під час камеральної перевірки, за результатами аналізу податкової декларації з ПДВ за листопад 2020 року, контролюючим органом було встановлено, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» до р. 14 таблиці 2 Операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставкою 7% розділу II Податковий кредит додатку 5 (Д5) віднесено суму ПДВ по взаємовідносинах з контрагентом постачальником ТОВ «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» . Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних на адресу позивача зазначеним постачальником ТОВ «ТВОЯ ЛОГІСТИКА» було виписано та зареєстровано податкову накладну №42 (дата виписки 30.11.2020, дата реєстрації 17.12.2020).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних.

Таким чином, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» неправомірно віднесено до складу податкового кредиту податкову накладну №42 від 30.11.2020 від ТОВ ТВОЯ ЛОГІСТИКА на суму ПДВ 1000,00 грн., чим порушено п. 198.6 ст. 198 ПК України.

Зазначене порушення представник позивача визнав під час судового розгляду справи.

Не погодившись з вказаними податковими повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що враховуючи вимоги законодавства, прийняті ГУ ДПС в Одеській області, податкові повідомлення рішення, є законними та обґрунтованими.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно п. п. 44.1, 44.2 ст. 44 ПКУ, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з п.180.1 ст.180 ПК України, платником податку на додану вартість є: 1) будь-яка особа, що провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу; 2) будь-яка особа, що зареєстрована або підлягає реєстрації як платник податку;

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Згідно з п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 ПКУ, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п.198.1 ст.198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу); б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Відповідно до п. 201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкові накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна / розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з п. 201.16 цієї статті перебіг зазначеного строку переривається на період зупинення їх реєстрації та відновлюється з дня припинення процедури зупинення їх реєстрації згідно з п.п. 201.16.4 п. 201.16 цієї статті.

Відповідно до п. 198.6 статті 198 ПКУ, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Судом також встановлено, що 21.12.2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» було подану податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період листопад 2020 року з додатками (№).

Разом з тим, під час проведення камеральної перевірки, відповідачем було встановлено, що ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» у листопаді 2020 року на адресу ТОВ «АГРОС-ЮГ» було виписано податкові накладні, проте, у декларації з ПДВ за листопад 2020 року позивачем не включено ПДВ у сумі 1 593 201,50 грн. (обсяг постачання без ПДВ 7966007,50грн.) за податковими накладними по взаємовідносинах з контрагентом - покупцем ПП «АГРОС-ЮГ».

Суд встановив, що ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС», за результатами здійснення господарських операцій з постачання кукурудзи ПП «АГРОС-ЮГ», було складено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні від 05.11.2020 року № 3, від 09.11.2020 року № 9, № 10, від 23.11.2020 року № 31, від 24.11.2020 року № 32, № 33, які не були зареєстровані в ЄРПН.

У зв`язку із відсутністю факту реєстрації зазначених податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» не відобразило податкові зобов`язання з ПДВ за вказаними податковими накладними у податковій декларації з ПДВ за листопад 2020 року.

З матеріалів справи також вбачається, що 02.11.2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» та ПП «АГРОС-ЮГ», уклало договори купівлі-продажу 32/11/03, №02/11/2020, 02/11/02 на підставі яких ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» зобов`язалося поставити ПП «АГРОС-ЮГ», сільськогосподарські культури (кукурудза, лінь, пшениця).

ТОВ«АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» відповідно до п.п. а) п. 187.1 ст.187 ПК України (перша подія- зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню) видало наступні податкові накладні:

ПН №3 на поставку товару на загальну суму 2 000 310,00грн, в т.ч. ПДВ 333 385,00 грн.;

ПН №9 на поставку товару на загальну суму 780 045,00грн, в т.ч. ПДВ 130 007,50 грн.;

ПН №10 на поставку товару на загальну суму 1350 054.00грн, в т.ч.ПДВ 225 009.00 грн.;

ПН №31 на поставку товару на загальну суму 1876 800,00грн, в т.ч. ПДВ 312 800.00 грн.;

ПН №32 на поставку товару на загальну суму 2 040 000.00грн, в т.ч. ПДВ 340000.00 грн.;

ПН №33 на поставку товару на загальну суму 1512 000.00грн. в т.ч. ПДВ 252 000,00 грн.

На виконання норми п.201.10 ст.201 ПК України ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» було подано на реєстрацію зазначені податкові накладні.

11 листопада 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №3 від 05.11.2020 р., виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 11.11.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією.

17 листопада 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №9 від 09.11.2020 р., виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 17.11.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією.

18 листопада 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №10 від 09.11.2020 р„ виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 18.11.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних що підтверджується квитанцією.

02 грудня 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №31 від 23.11.2020 р., виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 02.12.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних що підтверджується квитанцією.

02 грудня 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №32 від 24.11.2020 р., виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 02.12.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних то підтверджується квитанцією.

03 грудня 2020 року ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» направлено на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №33 від 24.11.2020 р., виписану за результатами взаємовідносин з ПП «АГРОС-ЮГ», яка була прийнята, однак реєстрація якої була зупинена відповідно до квитанції від 03.12.2020 р. № та прийнято рішення про зупинення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Як вбачається з матеріалів справи, в Акті перевірки відповідачем використано, в тому числі інформацію, яка зберігається в базах даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно- телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Як вбачається з Єдиного реєстру податкових накладних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, містяться дані, які підтверджують, що в листопаді 2020 року згідно ТМД митних декларацій ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» набуло право на Податковий кредит у розмірі 2 021 902,61 грн. за листопад 2020 року, яке виникло на підставі наступних митних декларацій:

- митна декларація ПА5000070/2020/502951 від 30.11.2020 р. на суму операції 394 528,08 грн.

-митна декларація ПА5000070/2020/502938 від 30.11.2020 р. на суму операції 283 246,38 грн.

-митна декларація ПА5000070/2020/502900 від 26.11.2020 р. на суму операції 259 453,23 грн.

-митна декларація ІМ5000070/2020/502928 від 26.11.2020 р. на суму операції 297 036,05 грн.

--митна декларація ТІА5000070/2020/502888 від 26.11.2020 р. на суму операції 132 575,54 грн.

-митна декларація ТІА5000070/2020/502887 від 26.11.2020 р. на суму операції 304 616,22 грн.

-митна декларація ІМ5000070/2020/502802 від 26.11.2020 р. на суму операції 350 447.11 грн.

Згідно підпункту «в» п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Податковий кредит з ПДВ відображається платниками ПДВ на підставі:

податкових накладних та розрахунків коригування до них, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (п. 201.10 ПКУ, пп. 192.1.2 ПКУ);

митних декларацій на ввезення товарів (п. 201.12 ПКУ);

інших документів, перерахованих у п. 201.11 ПКУ (транспортні квитки, готельні рахунки, рахунки за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку тощо).

Згідно з п. 20 ст. 4 Митного кодексу України митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури.

Виходячи з аналізу викладених норм законодавства, платники податку на додану вартість мають право на включення до складу податкового кредиту суми податку на додану вартість, які були сплачені ними при ввезенні товарів на митну територію України, за умов якщо платником сплачено повну суму податку на додану вартість щодо ввезених на митну територію України товарів, оформлено митну декларацію у відповідності до вимог чинного законодавства України, яка підтверджує сплату податку на додану вартість.

При цьому, регламентоване митним законодавством поняття митної декларації охоплює, зокрема, й тимчасову митну декларацію, а у свою чергу наведені норми податкового законодавства не містять імперативних приписів саме щодо неможливості включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених на підставі тимчасової митної декларації.

Таким чином, сплата до бюджету податку на додану вартість за тимчасовою митною декларацією надає право на отримання податкового кредиту (сума податку на додану вартість, сплачена при митному оформленні на підставі тимчасової митної декларації, підлягає включенню до податкового кредиту).

Аналізуючи вищенаведені норми ст. 201 ПК України, колегія суддів погоджується з посиланням апелянта, що на електронному рахунку ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» є у тому числі суми податку, сплачені при ввезенні товарів на митну територію України.

Таким чином, колегія суддів вважає слушними доводи апелянта, що ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» сплачено суму податку на додану вартість щодо ввезених на митну територію України товарів на підставі належним чином оформлених тимчасових митних декларацій, які підтверджують сплату податку на додану вартість, у зв`язку з чим відповідний показник був автоматично збільшений у Єдиному реєстрі податкових накладних системи електронного адміністрування податку на додану вартість на суму відповідно сплаченого податку.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає аргументованим посилання позивача, на те, що вищевказані митні декларації за листопад 2020 року посвідчують право ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» на віднесення сум податку до податкового кредиту на суму 2 021 902,61 грн., сплачених на підставі тимчасових митних декларацій, але даний факт відповідачем не взято до уваги при винесені оскаржуваних ППР.

Вказана інформація міститься в електронному кабінеті товариства, з використанням якого і проводилася перевірка, тому відповідачу було відомо про наявний кредит, але при складанні оскаржуваного акту його не було взято до уваги.

При цьому, дані щодо зобов`язань товариства, відповідач брав саме з електронного кабінету платника податків.

Так, відповідач при складанні акту та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, дані щодо податкового кредиту товариства відповідач брав лише з податкової декларації, а дані щодо зобов`язань товариства - з електронного кабінету товариства, що свідчить про однобічний підхід відповідача при проведені перевірки.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням строків передбачених п. 198.6 ст.198 ПК України до податкової декларації з ПДВ за листопад 2020 року у квітні було подано Уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з ПДВ (рядок 1.1. колонки Б) де ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» відобразило дані по поставці ПП «АГРОС-ЮГ», що призвело до збільшення податкового кредиту на суму 1 593 202 грн.( рядок 1.1. колонка Б / колонка 6 «різниця»).

Відповідно до уточнюючого розрахунку до Розділу І Податкові зобов`язання рядок 1.1. коло нка Б включено суму ПДВ у розмірі 1 593 201,50 грн. (за господарськими взаємовідносинами з ПП «АГРОС-ЮГ», та до Розділу II Податковий кредит рядок 11.1. колонка Б включено суму ПДВ у розмірі 2 021 903 грн. (ВМД), Розділ III Розрахунки за звітний період рядок 19 розділ уточнений покійник, від 'ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податково го кредиту поточного звітного (податкового) періоду (рядок 17 - рядок 9 декларації) (позити вне значення) склав суму у розмірі 1 492 5 70 грн.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з ура хуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час по дання уточнюючого розрахунку.

Зазначено норма зобов`язує платника податку надіслати до контролюючого органу уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою уточнюючого розрахунку, чинного на час подання, або виправити помилку шляхом відображення уточнюючих показників у складі поточної декларації за будь-який наступний податковий період.

Пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України визначено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (по датковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Отже, пунктом 50.2 статті 50 Податкового кодексу України встановлено обмеження щодо подачі уточнення показників поданої звітності лише у разі проведення документальної планової або позапланової перевірки.

Тому, у випадках отримання акту камеральної перевірки щодо певної податкової декла рації платник податків не обмежений у праві подати уточнюючий розрахунок до цієї декларації.

Вказаним обставинам судом першої інстанції надано невірну оцінку, що привело до поми лкового висновку щодо відмови в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на відсутність у матеріалах справи розрахунку, здійсненого згідно з оскаржуваними податковими повідомленнями - рішеннями відповідача, по кожному з епізодів, апеляційний суд позбавлений можливості відокремити суми визначених контролюючим органом позивачу суми від`ємного значення у розрізі кожного окремого встановленого контролюючим органом порушення та сум застосованих до платника штрафних (фінансових) санкцій (штрафу), а тому колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувані податкові повідомлення рішення скасуванню в цілому.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати : 15 973,04- судовий збір за подачу позову, 15 000 грн. витрати на правничу допомогу.

Відповідач заперечував щодо стягнення витрат на правничу допомогу, зазначивши, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є спів мірним зі складністю справи і наданими адвокатом послугами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів встановила, що для надання правничої допомоги та представництва інтересів у суді позивач уклав Договір з адвокатом Сухецькою Світланою Михайлівною про надання правової допомоги від 29.03.2021 р.

Оплата за наданні послуги підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 05 від 29.03.2021 року згідно Угоди № 29/03-1від 29.03.2021 р., адвоката Сухецької С.М.

З огляду на наведене, та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг доказів у справі, колегія суддів, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 3000,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

Матеріалами справи встановлено, що за подачу адміністративного позову до суду першої інстанції, згідно платіжних доручень № 1093 від 12.04.2021 р., № 1102 від 29.04.2021р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 15 973,04 грн., за подачу апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір, згідно платіжного доручення № 1245 від 15.11.2021 року у розмірі 29 914,52 грн.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися.

Водночас, оскільки на суд покладено обов`язок здійснювати правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Законів України «Про судоустрій і статус суддів» у редакціях від 07 липня 2010 року та 02 червня 2016 року), зазначений обов`язок суду полягає в закладенні у свої мотиви відповідної аргументації з дотриманням принципів верховенства права.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених позивачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржниками доводи в апеляційній скарзі щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» до Головного управління ДПС в Одеській області скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДПС в Одеській області :

№ 5192/15-32181021 від 09.03.2021 року про завищення ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» суми від`ємного значення, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на 1 064 869,00 грн.;

№ 5191/ від 09.03.2021 року, яким застосовано до підприємства позивача штрафні (фінансові) санкції (на підставі п. 123.3 ст. 123 ПК України, у сумі 264 666,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО АЛЬЯНССЕРВІС» () судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 45 887, 56 ( сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят сім) грн. 56 коп., а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 000 ( три тисячі) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 26.05.2022р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.