Справа № 420/26922/21
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про зобов`язання виконати вимоги п. 2 наказу № 1-29 від 21.10.2021, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив суд, з урахуванням уточнених позовних вимог:

(1).Зобов`язати відповідача - Головне управління Національної поліції в Одеській області (код юридичної особи , 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-а) виконати вимоги п. 2 наказу вказаного відповідача № 1029 від 21.10.2021 в частині забезпечення ОСОБА_2 коштами на відрядження відповідно до норм чинного законодавства в сумі 19 200 гривень за наданими ним документами.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

Позивач займає посаду старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області.

З 01.03.2021 та до 13.11.2021 відповідними наказами відповідача позивач був відряджений для проходження служби до головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ.

У відповідності до п. 2 розділу 2 Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом МВС України № 672 від 02.08.2017, відповідачем кожного місяця зазначеного періоду видавались відповідні накази про відрядження позивача на 30 календарних днів. (вісім наказів з 01.03.2021 до 13.11.2021)

Разом з цим, в кожному з наказів відповідачем зобов`язано Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області забезпечити позивача коштами на відрядження відповідно до норм чинного законодавства.

Однак, Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області на теперішній час залишається не виконаним наказ відповідача № 1029 від 21.10.2021 в частині забезпечення позивача коштами на відрядження з 15.10.2021 по 13.11.2021.

З огляду на зазначене, відповідно до п.п. 8-10, 16 Розділу ІІІ Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом МВС України № 672 від 02.08.2017, позивач звернувся до управління з листом від 15.11.2021 р. для організації відшкодування витрат на службове відрядження, з яким направлено картку АІС "Відрядження " у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

За результатами розгляду вказаного листа, Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області в листі від 26.11.2021 повідомлено позивача про відсутність у останнього правових підстав для знаходження у відрядженні з 15.10.2021 по 13.11.2021, через невідповідність дати реєстрації наказу відповідача № 1029 від 21.10.2021 з днем фактичного вибуття позивача 15.10.2021, отже, кошти на відрядження не підлягають відшкодовуванню.

(б) Позиція Відповідача

28.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому не погоджується з позицією позивача та вважає, що вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідачем видано наказ № 1029 від 21.10.2021 про відрядження позивача на 30 діб до Головного управління Національної поліції України з 15.10.2021 р. по 13.11.2021 р.

Прибувши з відрядження до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної полці в Одеській області, 15.11.2021 р. позивачем був поданий лист про відшкодування витрат на службове відрядження з додатками.

Однак, відповідно до переліку документів, які зазначені в додатку листі від 15.11.2021, позивачем в порушення п. 17 Розділу ІІІ Інструкції № 672 до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку не було подано звіт про використання котів, що в свою чергу унеможливлює виплату коштів на відрядження.

(в) Відповідь позивача на відзив

01.02.2022 р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

З метою дотримання вимог Інструкції № 672, після повернення з відрядження, позивач звертався до УФЗБО ГУНП в Одеській області з документами на відрядження усно та отримавши усну відмову про виплату за наказом № 1029 від 21.10.2021, був змушений звернутися з письмовим запитом до відповідача, для отримання письмової відповіді.

Водночас, позивач зазначає, що працівники УФЗБО ГУНП в Одеській області кожного разу, після повернення з відряджень позивача самостійно складали звіт про використання коштів на відрядження, які позивачем були просто підписані.

Разом з цим, у листі від 26.11.2021 р. Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної полці в Одеській області відсутність звіту про використання коштів на відрядження не була вказана підставою для невиплати коштів на відрядження.

Якщо неподання звіту про використання коштів на відрядження є єдиною підставою для невиконання наказу № 1029 від 21.10.2021 р. в частині відшкодування витрат на службове відрядження, то позивач згодний усунути вказаний недолік та погоджується на мирову угоду по справі, у разу її запропонування.

Також, слід врахувати, що у відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує того, що відбуття позивача у відрядження до дати видання наказу № 1029 від 21.10.2021 не є підставою для відмови у виплаті коштів на відрядження та чинним законодавством не передбачена.

(г) Заперечення відповідача

07.02.2022 на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Відповідач зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 "Про затвердження форми звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання" затверджено форму звіту про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, порядок складання звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт.

Відповідно до п. 6 Порядку та положень Інструкції № 672 звіт складається платником податку (підзвітною особою), тобто подання звіту про використання коштів належить до зобов`язання саме поліцейського, а не співробітника фінансового відділу

З огляду на зазначене, твердження позивача, щодо заповнення звіту про використання коштів на його відрядження співробітниками УФЗБО ГУНП в Одеській області не відповідає дійсності.

Щодо згоди позивача подати звіт та усунути вказаний недолік, відповідач зазначає, що відповідно до п. 16 Інструкції № 672 після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати у паперовому вигляді картку АІС "Відрядження", посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

Станом на день подання заперечень минуло сімдесят днів після повернення позивача зі службового відрядження, що в свою чергу унеможливлює прийняття зазначеного звіту у відповідності д п. 16 Інструкції та п. 3 Порядку.

Разом з цим, відповідач додаткового звертає увагу, що відповідно до п. 17 Інструкції № 672 поліцейський заповнює картку АІС "Відрядження" відповідно до порядку її заповнення, визначеного в посвідченні про відрядження.

Відповідно до додатків долучених до позовної заяви картка АІС "Відрядження" не заповнена позивачем належним чином.

ІІІ. Процедура та рух справи

10.01.2022 Одеський окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини, встановлені судом

13 серпня 2013 року позивач прийнятий на роботу в органи внутрішніх справ МВС України та з липня 2020 року займає посаду старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління Головного управління національної поліції в Одеській області.

Починаючи з 01.03.2021 та до 13.11.2021, відповідними наказами відповідача позивач був відряджений для проходження служби Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ.

З метою виконання вимог Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом МВС України № 672 від 02.08.2017 та, враховуючи, що відрядження не може перевищувати 30 календарних днів, відповідачем кожного місяця видавались відповідні накази про відрядження позивача до ГСУ МВС України, а саме: № 155 від 01.03.2021 про відрядження позивача з 01.03.2021 по 30.03.2021, № 259 від 31.03.2021 про відрядження позивача з 31.03.2021 по 29.04.2021, № 387 від 12.05.2021 про відрядження позивача з 30.04.2021 по 29.05.2021, № 489 від 02.06.2021 про відрядження позивача з 30.05.2021 по 28.06.2021, № 627 від 05.07.2021 про відряджання позивача з 29.06.2021 по 28.07.2021, № 785 від 13.08.2021 про відрядження позивача з 16.08.2021 по 14.09.2021, № 895 від 16.09.2021 про відрядження позивача з 15.09.2021 по 14.10.2021, № 1029 від 21.10.2021 про відрядження позивача з 15.10.2021 по 13.11.2021. (а.с. 12-19)

В кожному із зазначених наказів, п. 2 передбачає забезпечення позивача коштами на відрядження відповідно до норм чинного законодавства.

Суд встановив оскільки сторони не заперечували, що позивач виконав наказ та фактично перебував у відрядженні з 01.03.2021 по 13.11.2021.

Однак, наказ № 1029 від 21.10.2021 про відрядження позивача з 15.10.2021 по 13.11.2021 в частині забезпечення позивача коштами на відрядження відповідачем виконано не було, що підтверджується витягами з банківського рахунку позивача. (а.с. 9-11)

На виконання п. 16 Розділу ІІІ Інструкції, після повернення зі службового відрядження 15.11.2021 позивачем до УДЗБО ГУНП в Одеській області подано картку АІС "Відрядження" у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

На усне звернення позивача про забезпечення коштами останнього відрядження, працівником УДЗБО ГУНП в Одеській області, в усній формі, відмовлено в прийнятті поданих позивачем документів, а також, відмовлено в забезпечення коштами на відрядження.

15.11.2021 позивач повторно звернувся до УДЗБО ГУНП в Одеській області з письмовим запитом про виплату йому коштів на відрядження за наказом відповідача № 1029 від 21.10.2021 р.

26.11.2021 начальником УДЗБО ГУНП в Одеській області позивачу направлено лист про неможливість відшкодування витрат на його службове відрядження з огляду на те, що наказ відповідача щодо вказаного відрядження видано та зареєстровано 21.10.2021, тобто пізніше ніж дата вибуття у відрядження і станом на 15.10.2021 позивач не мав правових підстав для знаходження у відрядженні.

Позивач вважає, що зазначене твердження не відповідає нормам чинного законодавства, а тому, звернувся до суду.

V. Джерела права та висновки суду

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 2, 3 розділу І Інструкції про службові відрядження поліцейських у межах України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.08.2017 №672, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.08.2017 №1042/30910 (далі - Інструкція № 672 ), службовим відрядженням вважається поїздка поліцейського за наказом, підписаним керівником органу поліції або особою, яка виконує його обов`язки, його першим заступником або заступниками відповідно до їх компетенції, на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового завдання поза місцем його постійної служби.

Пунктом 2 розділу II Інструкції № 672 встановлено, зокрема, що строк відрядження не може перевищувати 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі, але з дозволу керівника органу поліції або особи, яка виконує його обов`язки строк відрядження може бути продовжено, при цьому загальний строк відрядження не може перевищувати 60 календарних днів.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 8 розділу ІІІ Інструкції №672 поліцейському, який направляється у службове відрядження, видається посвідчення про відрядження з талоном посвідчення про відрядження та карткою автоматизованої інформаційної системи «Відрядження» (далі - картка АІС «Відрядження»), які оформлюються відрядженою особою.

Орган (підрозділ) поліції самостійно забезпечує виготовлення бланків посвідчень про відрядження.

На бланку посвідчення про відрядження проставляється відповідні серія та номер.

Виїзд поліцейського у службове відрядження без посвідчення про відрядження не дозволяється.

Посвідчення про відрядження підписується керівником органу поліції або його першим заступником, заступниками відповідно до їх компетенції та скріплюються гербовою печаткою.

Поліцейський, який виїжджає у службове відрядження, зобов`язаний у підрозділі документального забезпечення органу (підрозділу) поліції отримати посвідчення про відрядження, заповнити всі його реквізити, після чого у разі необхідності подати талон посвідчення про відрядження до бухгалтерської служби органу (підрозділу) поліції для отримання авансу.

Усі витрати на службове відрядження відшкодовуються лише за наявності оригіналів документів, що засвідчують вартість цих витрат.

Вивчивши надані позивачем докази та дослідивши лист від 26.11.2021 начальника УДЗБО ГУНП в Одеській області, суд зазначає наступне.

З огляду на надані копії наказів про відрядження позивача, в деяких з них дійсно не співпадають дата видачі та перший день відрядження позивача, а саме: в наказі № 387 від 12.05.2021, в наказі № 489 від 02.06.2021, в наказі № 627 від 05.07.2021, в наказі № 785 від 13.08.2021, в наказі № 895 від 16.09.2021 та в наказі № 1029 від 21.10.2021.

Тобто, з восьми виданих відповідачем наказів, в шести з них дата видачі є днем, який йде пізніше першого дня відрядження позивача, однак всі накази, окрім наказу №1029 від 21.10.2021 були виконані в повному обсязі, в тому числі здійснено забезпечення коштами на відрядження, що підтверджується позивачем.

Суд звертає увагу, що відповідач не заперечує проти факту перебування позивача у відрядженні з 15.10.2021 по 13.11.2021. Таким чином, суд робить висновок, що неспівпадіння дати наказу з датою фактичного відрядження свідчить про недобросовістніть дій відповідача, за які позивач, виконавши умови наказу не повинен відповідати. А тому, це не може бути підставою для відмови у забезпеченні коштами на відрядження.

На виконання вимог Інструкції від 02.08.2017 № 672 позивачу видано посвідчення про відрядження ОД № 127, згідно з яким термін відрядження становить 30 днів, з 15.10.2021 по 13.11.2021.

При цьому суд зазначає, що видача відповідачем такого посвідчення, яке як вбачається з долученої до матеріалів справи копії, підписане тимчасово виконуючим обов`язки керівника установи та скріплене печаткою, свідчить про те, що позивача було відправлено у відрядження з 15.10.2021 відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на зазначене, посилання начальника УДЗБО ГУНП в Одеській області в листі від 26.11.2021 на відсутність у позивача правових підстав для знаходження у відрядженні не відповідає дійсності, а тому відмова у відшкодуванні коштів за відрядження є неправомірною.

Згідно з пунктом 9 Інструкції №672 витрати на службове відрядження відшкодовуються відповідно до постанови КМУ № 98 та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 31.03.1998 за №218/2658 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.03.2011 №362) (із змінами).

Постановою КМУ №98 установлено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються: 1) витрати: на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті); на оплату вартості проживання у готелях (мотелях), інших житлових приміщеннях.

Пунктом 16 Розділу ІІІ Інструкції №672 встановлено, що після повернення зі службового відрядження протягом п`яти робочих днів поліцейський зобов`язаний подати до бухгалтерської служби картку АІС «Відрядження» у паперовому вигляді, посвідчення про відрядження та звіт про використання коштів.

У разі якщо під час службових відряджень поліцейський отримав готівку із застосуванням платіжних карток, він подає звіт про використання виданих на відрядження коштів і повертає суму надміру використаних коштів до закінчення третього банківського дня після завершення відрядження (банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи).

Відповідно до п. 18 розділу ІІІ Інструкції, Якщо до бухгалтерської служби звіт про використання коштів подано заповненим неповністю, з помилками та/або без підтвердних документів, його разом зі всіма документами повертають поліцейському без виконання.

Поліцейський у строк до трьох робочих днів з часу повернення звіту про використання коштів повинен подати до бухгалтерської служби виправлений звіт про використання коштів та підтвердні документи.

Згідно з пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції, працівник бухгалтерської служби зобов`язаний: перед прийняттям картки АІС «Відрядження» та посвідчення про відрядження перевірити повноту заповнення їх реквізитів; унести до картки АІС «Відрядження» інформацію про суму витрат відповідно до звіту про використання коштів; протягом трьох діб після погодження звіту про використання коштів керівництвом органу поліції передати картку АІС "Відрядження": у центральному органі управління поліції, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, м. Києві - до підрозділу інформаційно-аналітичної підтримки; у міжрегіональних територіальних органах поліції - до підрозділу (особи), на який (яку) керівником покладено функцію здійснення обліку службових відряджень поліцейських.

Отже, за змістом вказаних норм, обов`язок перевірки правильності заповнення звіту про використання коштів та розрахунку витрат, які підлягають відшкодуванню, покладається на бухгалтерську службу, яка, в разі виявлення помилок, зобов`язана вжити заходів, направлених на їх усунення. Тобто, допущені позивачем у звіті про використання коштів помилки, не можуть бути підставою для позбавлення його права на відшкодування витрат у разі, якщо ці помилки проігноровані бухгалтерською службою.

Стосовно посилання відповідача на порушення строку позивачем для подання відповідної заяви з документами для забезпечення коштами на відрядження, суд зазначає наступне.

Положенням Інструкції № 672 встановлено обов`язок подати документи про перебування у відрядженні саме у строк п`яти робочих днів після повернення зі службового відрядження.

Проте, вищезазначеним нормативним актом не встановлено наслідків порушення строку подання вказаних документів.

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

Згідно статті 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Отже, з огляду на положення вищезазначених норм спеціального законодавства та КЗпП України, особа має права на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями, отже і на забезпечення коштами на службове відрядження незалежно від дати звернення.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Щодо допущення негайного виконання рішення суду в частині позовних вимог, суд зазначає, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, оскільки, рішення суду не містить висновків щодо стягнення з відповідача на користь позивача певних сум, а носить зобов`язальний характер, то відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач за подачу адміністративного позову сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 98728 від 24.12.2021.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161, 245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виконати вимоги п. 2 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1029 від 21.10.2021 в частині забезпечення ОСОБА_1 коштами на відрядження відповідно до норм чинного законодавства в сумі 19 200 гривень за наданими ним документами.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім) 00 гривень.

4.У задоволенні клопотання про допуск негайного виконання рішення суду в частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головного управління Національної поліції в Одеській області, адреса: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська ,12, .

Суддя Оксана БОЙКО