Справа № 380/3530/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/3530/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №19 від 10.01.2022 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ із застосуванням показника вікового цензу у 50 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) страхового стажу за списком №2 період роботи з 01.06.2019 року по 13.07.2020 року на відокремленому підрозділі шахта Відродження Державного підприємства «Львіввугілля» та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, починаючи з дня звернення ОСОБА_1 до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії, з 05.08.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.08.2020 звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення із додатком переліку необхідних документів. На момент звернення загальних страховий стаж складав 32 роки 01 місяць 29 днів, а стаж за Списком № 2 10 років 07 місяців 08 дні. Однак відповідач рішенням від 11.08.2020 № 19 відмовив у призначення пенсії у зв`язку з недосягненням необхідного віку. Вказане рішення пенсійного органу було скасоване рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020, що набрало законної сили, та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення №19 від 10.01.2022, яким відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 з тих підстав, що остання не досягла віку 55 років та не має достатнього пільгового стажу, так як період роботи позивача з 01.06.2019 по 13.07.2020 не зараховано до страхового стажу, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за вказаний період відсутня сплата страхових внесків. Вважає, що вказаним рішення пенсійний орган порушив її право на отримання пільгової пенсії, що стало приводом для звернення до суду.

Ухвалою судді від 16.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на правомірність оскаржуваного рішення, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії до органу Пенсійного фонду, пенсія за віком на пільгових умовах призначається на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.2 ч.2 ст.114), яким передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які народилися з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року після досягнення ними 55 років та за наявності не менше 10 років пільгового стажу роботи за Списком №2. Крім того, при повторному розгляді заяви період роботи позивача з 01.06.2019 по 13.07.2020 не зараховано до страхового стажу, до стажу роботи за Списком №2, оскільки згідно з «Індивідуальними відомостями про застраховану особу» форми ОК-5 за вказаний період були відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля». Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

05.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ. До заяви додано документи, зазначені в розписці-повідомленні

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області за результатами розгляду вказаної заяви прийняло рішення від 11.08.2020 № 19 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058. Вказане рішення обґрунтоване тим, що позивач не досягла 55 років, що передбачено абзацом другим пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач оскаржила вказане рішення в судовому порядку та рішенням від 25.11.2020 у справі №380/9039/20 Львівський окружний адміністративний суд позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 11.08.2020 № № 19 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII із застосуванням показника вікового цензу у 50 років, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2021 у справі №380/9039/20 апеляційну скаргу ГУ ПФУ у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 без змін.

На виконання вказаного вище судового рішення ГУ ПФУ у Львівській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 05.08.2020 щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 та долучених до неї документів Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення від 10.01.2022 №19 про відмову у призначенні пенсії.

Підставами підмови в призначенні пенсії зазначено: - позивач не має права на пенсійну виплату відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2), оскільки не досягла віку 55 років на момент звернення;

- пільговий стаж позивача становить 9 років 6 місяців 16 днів замість передбаченого законом 10 років стажу на відповідних роботах. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.06.2019 по 13.07.2020, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за вказаний період відсутня сплата страхових внесків.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та аргументам учасників справи, суд керується наступним.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За правилами частини першої статті 4 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 (надалі Закон №1058) законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон №1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах .

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість, за змістом пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (у редакції, чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 (далі - КСУ, Рішення №1-р/2020 відповідно) визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі № 360/3611/20, відносини у якій є аналогічними тим спірним у цій справі відносинам, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Такі висновки суду узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 3 листопада 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20 (11-209заі21).

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи наведене, а також те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до пенсійного органу з заявою від 05.08.2020 виповнилося 50 років, відмова у призначенні їй пенсії за віком на пільгових умовах з підстав недосягнення нею пенсійного віку 55 років, передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058, є протиправною.

Щодо іншої, зазначеної в оскаржуваному рішенні підстави відмови, а саме відсутності пільгового стажу 10 років, суд зазначає наступне.

З рішення про відмову в призначенні пенсії №19 від 10.01.2022 ОСОБА_1 слідує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не зарахувало період роботи позивача з 01.06.2019 по 13.07.2020, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу за вказаний період відсутня сплата страхових внесків. Відтак, пенсійний орган визначив, що пільговий стаж позивача становить 9 років 6 місяців 16 днів.

Стосовно вказаного, відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на переконання суду, виходячи зі змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Як слідує із записів у трудовій книжці, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.07.2020 №338, виданої ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», та з індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 форми ОК-5, у період з 01.06.2019 по 13.07.2020 позивач працювала на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля», за що їй була нарахована та виплачена заробітна плата, з якої нараховувався ЄСВ.

Отже, наведеними вище письмовими доказами підтверджуються, що у спірний період ОСОБА_1 була зайнята повний робочий день на гірничих роботах на поверхні шахти за професією лампівник, що передбачена Списком №2, їй була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку, в свою чергу, нараховувалися страхові внески; несплата роботодавцем страхових внесків за вказаний період роботи позивача не може бути підставою для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду роботи, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до його страхового та спеціального (пільгового) стажу.

Суд зазначає, що фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 грудня 2021 року у справі №348/1249/17 від 23 березня 2020 року по справі №535/1031/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а.

Підсумовуючи проаналізовані правові норми, що регулюються спірні правовідносини, та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до спеціального (пільгового) стажу позивача період її роботи на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» з 01.06.2019 по 13.07.2020, що спричинило недостатню тривалість спеціального стажу 9 років 6 місяців 16 днів замість 10 років, та, відповідно, послужило підставою для прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відтак, з метою відновлення порушеного права позивача в наведеній частині спірних правовідносин, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області слід зобов`язати зарахувати до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах період роботи позивача на ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» з 01.06.2019 по 13.07.2020.

За приписами частини 1 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не подано доказів відповідності закону (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені відповідачем в основу оскарженого рішення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 19 від 10.01.2022 прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, враховуючи, що позивач станом на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала загальний страховий стаж понад 30 років, з них більше 10 років на роботах, передбачених Списком № 2, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня звернення до пенсійного органу 05.08.2020.

Беручи до уваги неодноразове оскарження позивачем відмови пенсійного органу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за заявою від 05.08.2020, та неврахування останнім висновків, наведених судом у рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 25.11.2020 у справі №380/9039/20, що набрало законної сили, при повторному розгляді цієї заяви, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача на пенсійне забезпечення буде зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з моменту її звернення з заявою.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01 червня 2019 року по 13 липня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01 червня 2019 року по 13 липня 2020 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» Державного підприємства «Львіввугілля».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 19 від 10.01.2022 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 05.08.2020 (дня звернення) пенсію за віком на пільгових умовах у порядку пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ із застосуванням показника вікового цензу 50 років.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.