Справа № 464/8687/21
Суддя: Мичка Б. Р.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/8687/21
пр.№ 2-а/464/21/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2022 м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мичка Б.Р.

секретаря судового засідання Воловець Ю.І.

за участю представника позивача Катун М.І.

представника відповідача Матковської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

позивач звернулась до суду з адміністративним позовом про скасування постанови адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №133 від 25 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн. Просить закрити провадження у справі.

Позов мотивує тим, що постанову вважає неправомірною, оскільки така винесена з порушенням чинного законодавства, посадовою особою, якою складено постанову не враховано всіх обставин справи, докази на підставі яких прийняте рішення у справі відсутні, а обставини, зазначені у постанові не відповідають дійсності. Вважає, що в її діях відсутня об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 156 КУпАП.

Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольинти.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, постановою адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №133 25 листопада 2021 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн.

За змістом оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 11.11.2021 близько 07:06 год вчинила адміністративне правопорушення, а саме являючись старшим касиром у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться на АДРЕСА_1 здійснила продаж 1 пляшки горілки марки «Хлібний лар» ємністю 0,25 л ОСОБА_2 в заборонений час доби, чим порушила вимоги пункту 1 ухвали Львівської міської ради №4710 від 11.09.2019 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)».

Згідно з ч. 2 ст. 156 КУпАП, порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради як такі, де роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж алкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

Згідно зі статтею 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом (ст. 245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведених положень КУпАП дає підстави для висновку, що під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

У постанові від 26.04.2018 по справі № 338/855/17 Верховний Суд вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Для притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, інші спеціальні ознаки, тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Такі висновки узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі № 177/525/17 та п.п. 14 29 постанови Верховного Суду від 18.06.2020 по справі 686/14075/16-а.

Крім цього, з аналізу положень ст.247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд вважає, що сторона відповідача не надала суду та в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_1 здійснила продаж алкогольних напоїв в заборонений час. Оскаржувана постанова не містить посилання на достатні та допустимі докази, які доводять факт вчинення правопорушення, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови посилався на протокол про адміністративне правопорушення, пояснення ОСОБА_2 та фотодокази, не зазначивши при цьому, інших доказів для притягнення особи до відповідальності.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що вищевказані докази є недопустимими та недостатніми для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення, з огляду на наступне.

Протокол про адміністративні правопорушення складений неналежним чином, тому є недопустимим доказом. У графі «дата та місце народження» уповноважена особа вказала тільки дату народження, не вказавши місця народження позивача, що є порушенням складання протоколу. Крім того, у складі правопорушення не було вказано, за яким підпунктом, пунктом, частиною, статтею та якого нормативно-правового акта виявлено правопорушення.

Відповідно до загального визначення адміністративного правопорушення у ст. 9 КУпАП, обов`язковою ознакою складу правопорушення, у тому числі передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, є вчинення особою певної дії або її бездіяльність, які згідно зі ст. 256 КУпАП мають бути конкретно визначені у протоколі.

Вищевказана норма закону є бланкетною (вид норм права з точки зору рівня визначеності їх змісту. Диспозиції бланкетних норм не встановлюють певних правил поведінки, а передбачають існування інших норм, розміщених навіть в інших нормативних актах, у яких сформульовані конкретні правила поведінки), а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи, завдяки чому орган, який розглядає матеріали справи про адміністративне правопорушення може встановити конкретні дії/бездіяльність допущені особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Однак, протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретну норму права, яку порушила ОСОБА_1 .

Отже, протокол про адміністративне правопорушення був незаконним та такий мав бути відправлений на доопрацювання.

Щодо пояснень ОСОБА_2 про них не було вказано у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому такі не мали братись відповідачем до уваги при розгляді справи.

Щодо фото доказів: у відзиві та запереченні відповідач вказав: долучені до протоколу фото докази містять в собі час та зазначене місце вчинення правопорушення. Дослідивши дані докази, суд не бере такі до уваги, оскільки час та місце вчинення правопорушення вказано рукописним текстом, що не дає підстави вважати такі докази допустимими та достовірними.

Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення вказана дата складання протоколу та вчинення правопорушення 10 листопада 2021 року, а у оскаржуваній постанові №133 11 листопада 2021 року.

Відповідач подавав клопотанням про виклик свідків, проте такі повторно не з`явились на судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи.

Таким чином, постанова №133 відповідача від 25 листопада 2021 року є немотивованою і не обґрунтована доказами зібраними відповідно до вимог закону, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аргументи позивача щодо невмотивованості оскаржуваної постанови знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскаржувана постанова є необґрунтованою, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати по справі в розмірі 454,00 грн. слід стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради на користь позивача.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради №133 від 25 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00 грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.156 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: 79049, Львівська обл., місто Львів, пр.Червоної Калини, 66, .

Повне рішення складено 24 травня 2022 року.

Суддя Б.Р.Мичка