Справа № 280/1904/22
Суддя: Духневич Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВУ В ЧАСТИНІ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

23 травня 2022 року Справа № 280/1904/22 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Духневич О.С., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (69106, м. Запоріжжя, вул. Аматорська, буд. 56, ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі семи та восьми мінімальних пенсій за віком, відповідно за 2020 та 2021 роки; зобов`язати відповідача нарахувати позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, а за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та виплати з урахуванням попередньо виплачених суми такої допомоги.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду: копії документів в підтвердження особи позивача (копія паспорту, ідентифікаційного коду) та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, із відповідними доказами поважності причин пропуску строку.

На виконання вимог ухвали суду позивачем супровідним листом від 18.02.2022 (вх. № 12092) були долучені до матеріалів справи наступні документи: копія паспорта та ідентифікаційного коду позивача, заява про поновлення строку звернення до суду повторна.

В наданій заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач зазначає, що саме з листа Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району від 18.01.2022 № С-39 дізнався про порушення своїх прав в частині неповноти виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 та 2021 роки. Крім того зазначає, що нарахування і виплата допомоги в розмірі семи мінімальних пенсій за віком є обов`язком відповідача, який не передбачає попереднього звернення до нього особи, яка має право на допомогу, а тому вважає, що в даному випадку має місце триваюча протиправна поведінка відповідача щодо невиплати допомоги за 2020 рік. З посиланням на постанову Верховного Суду від 24.11.2020 у справі № 815/460/18 вважає, що норми статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з перерахунком та виплатою недоплаченої суми допомоги до 5 травня.

Ознайомившись поданою заявою, суд вважає за необхідне зауважити наступне.

Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Зазначена позиція суду також узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права та свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, рішення «Девеер проти Бельгії», «Голдер проти Сполученого Королівства»).

У справі «Gradescolo S.R.L. проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

За приписами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в частині 2 статті 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен дізнатися».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19).

Слід звернути увагу на те, що допомога до 5 травня є платежем, розмір якого в будь-якому разі відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений розрахунок одноразової грошової допомоги.

Отже, з дня отримання допомоги до 5 травня, особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання такої допомоги, демонструючи свою необізнаність щодо підстав нарахування одноразової грошової допомоги в меншому розмірі звернулась до відповідного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні відповіді на подану нею заяву.

В той же час, суд зауважує, що відповідно до статті 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон №3551-XII) особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, Законом № 3551-XII встановлено розумний строк для звернення до органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги для отримання її доплати, у разі якщо виплату не здійснено або здійснено в розмірі меншому ніж встановлено Законом.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 розглядаючи справу № 607/7919/17, зазначив, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата оспорюваної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Як наслідок суд Касаційної інстанції дійшов висновку, що перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Отже, перебіг шестимісячного строку звернення до суду із позовом в частині виплати недоплаченої частини грошової допомоги до 5 травня, слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 22.07.2021 у справі №420/718/21 (адміністративне провадження № К/9901/17122/21).

Крім того, у постанові від 06.05.2018 по справі №389/1042/17 (2-а/389/47/17) (провадження №К/9901/18757/18) Верховний Суд також сформулював правовий висновок, згідно якого 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином строк звернення до адміністративного суду з даним позовом в частині виплати недоплаченої частини грошової допомоги у 2020 році розпочався 30.09.2020 та сплив 30.03.2021.

Разом з тим, до суду позивач звернувся 02.02.2022, тобто поза межами строку, встановленого абзацом 1 частиною 2 статті 122 КАС України.

Доводи позивача з приводу того, що в даних правовідносинах має місце триваюче правопорушення стосовно бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік є помилковими та суперечать проаналізованій вище позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 06.02.2018 по справі № 607/7919/17 та від 14.08.2018 по справі № 472/2190/17 в аналогічних правовідносинах, в яких встановлено, що 30 вересня поточного року є кінцевим строком, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

При цьому, той факт, що позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про виплату недоотриманої частини щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та отримав відмову відповідача не змінює часу, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав. Зазначена дата свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти активні дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, а є лише штучно створеною передумовою звернення до суду.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.11.2021 у справі № 260/611/21.

Крім того, посилання позивача на постанову Верховного Суду від 24.11.2020 у справі №815/460/18, є неприйнятними, оскільки, вказане судове рішення прийнято Верховним Судом за інших обставин справи та правовідносин, позаяк предметом позову у справі №815/460/18 є перерахунок та виплата пенсії, а тому, викладені в ній висновки не підлягають застосуванню до правовідносин у даній справі.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог за 2020 рік, позивачем не наведено.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Оскільки позивачем, у встановлений судом строк не було усунуто всі недоліки позовної зави, зазначені в ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 07.02.2022, позовна заява в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги, підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись статтями 123, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу в частині позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплачених сум допомоги.

Копію ухвали про повернення позову в частині позовних вимог надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що згідно частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Духневич