Справа № 280/2026/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2022 року Справа № 280/2026/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд, визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області без номера та дати, про яке повідомлено листом відділу обслуговування громадян №10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 10.08.2021 року №0800-0213-8/53806, про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, наступного за днем настання пенсійного віку, тобто з 20.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулася до відділу обслуговування громадян №10 (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком, на що отримала відмову у призначенні пенсії з підстави відсутність на момент досягнення пенсійного віку необхідного страхового стажу - 28 років. Вважає рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, так як, страховий стаж позивача складає більше 44 років. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області 20.04.2022 надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 №1058-IV через відсутність необхідного страхового стажу. (на час звернення із заявою страховий стаж заявниці складає 21 рік, 09 місяців, 28 днів). Просить відмовити в задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

На виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі 20.04.2022 відповідачем надано до суду копії матеріалів пенсійної справи позивача.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком.

На заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом від 10.08.2021 №0800-0213-8/53806 повідомило про те, що у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з тим, що страховий стаж складає 21 рік 09 місяців 28 днів, чого недостатньо для призначенні пенсії за віком в 60 років. Вказано, що при підрахунку стажу позивачу не зараховано період роботи колгоспі «Восток» з 1976 по 1999 рік, оскільки в документах не зазначені повністю ім`я та по-батькові, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу та відсутні відомості про реорганізацію або перейменування колгоспу «Восток» та період догляду за дитиною до 3-х років за наданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини заявника відмітки про одержання паспорта, необхідно з`ясувати дані про дитину.

На адвокатський запит представника позивача від 22.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надане рішення про відмову у призначенні пенсії (б/н б/д), у якому зазначено, що у призначенні пенсії за віком відмовлено у зв`язку з тим, що страховий стаж складає 21 рік 09 місяців 28 днів, чого недостатньо для призначенні пенсії за віком в 60 років. Вказано, що при підрахунку стажу позивачу не зараховано період роботи колгоспі «Восток» з 1976 по 1999 рік, оскільки в документах не зазначені повністю ім`я та по-батькові, у зв`язку з чим неможливо ідентифікувати особу та відсутні відомості про реорганізацію або перейменування колгоспу «Восток» та період догляду за дитиною до 3-х років за наданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , оскільки в свідоцтві про народження дитини заявника відмітки про одержання паспорта, необхідно з`ясувати дані про дитину. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 20.06.2024.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, вважаючи дане рішення протиправним, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XIІ (далі Закон №1788-XIІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-XIІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, відомості про наявність у позивача стажу роботи за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV, в першу чергу, підтверджуються записами в трудовій книжці, і лише за відсутності таких записів - відповідними довідками з місця роботи.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» (далі - Постанова №301), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Судом досліджені надані позивачем до матеріалів справи копії трудової книжки та архівної довідки.

Записами №1 від 25.08.1976 підтверджується, що позивач прийнята в члени колгоспу «Восток» Оріхівського району Запорізької області та направлена на навчання до Оріхівського СХГ. Відповідно до запису №10 від 20.03.2020 позивач виведена з членів КСП «Восток».

Архівними довідками Комунальної установи «Трудовий архів» Оріхівської міської ради від 24.06.2021 №15/Т-248-1, від 24.06.2021 №15/Т-248-2 підтверджено, що в книгах обліку розрахунків з оплати праці колгоспу «Восток» (з 30 березня 1993 р. колективне сільськогосподарське підприємство «Восток») с. Білогір`я Оріхівського району Запорізької області за 1993 - 1997рр. значиться: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , (так в документах) та відомості про нарахування позивачу заробітної плати.

З записів в трудовій книжці № 3 від 31.07.1979 31.07.1980, №8 від 21.03.1988, свідоцтва про народження (повторно) від 24.06.2021 серії НОМЕР_1 встановлений період догляду за дитиною до 3-х років, крім того, позивачем наданий паспорт дитини серії НОМЕР_2 від 03 липня 2010 року.

Доказів протилежного відповідачем на надано.

Суд звертає увагу, що на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванні заробітної плати на конкретну посаду, яку позивач займав у той чи інший період його роботі підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Отже, чинним законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу положень статті 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсійні виплати.

В той же час пункт 43 Порядку гарантує, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Крім того, відповідно до приписів статті 64 Закону № 1058-IV відповідач наділений правом, зокрема, проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями.

Однак, відповідачем не надано доказів здійснення законодавчо визначених дій для встановлення періоду роботи, який підлягає зарахуванню до загального стажу позивача.

Отже, судом встановлено, що період роботи колгоспі «Восток» з 1976 по 1999 рік, та період догляду за дитиною до 3-х років за наданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 за відсутності підстав, визначених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання рішення протиправним зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати да стажу період роботи колгоспі «Восток» з 1976 по 1999 рік, період догляду за дитиною до 3-х років за наданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з дня, наступного за днем настання пенсійного віку, тобто з 20.06.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ),

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд.9; ).

Повне судове рішення складено 25.05.2022.

Суддя Б.В. Богатинський