Справа № П/320/738/20
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року м. Київ № П/320/738/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Приватного підприємства «К-А-Н»

до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки,

Державна служба з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Приватне підприємство «К-А-Н» з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №156632 від 25.10.2019.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач дійшов помилкових висновків про порушення ПП «К-А-Н» законодавства про автомобільний транспорт внаслідок експлуатації автобуса без розміщення у ньому схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду. Позивач вказав, що у кожного водія наявний з собою паспорт маршруту, куди входять усі необхідні документи, які потрібні під час перевезення пасажирів, що передбачені в ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт», зокрема для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень).

Позивач зазначає, що факт проведення перевірки інспекторами Укртрансбезпеки на момент її проведення суб`єкту господарювання відомий не був, оскільки відповідач не надав Акт проведення перевірки позивачу та не надіслав його.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ПП «К-А-Н». Стверджував, що під час проведення перевірки транспортного засобу МВ 312 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ПП «К-А-Н» за його кермом знаходився водій ОСОБА_1 , який не надав державному інспектору, для здійснення контролю, квитково-касовий лист, індивідуальну контрольну книжку водія до транспортного засобу. При цьому, індивідуальна контрольна книжка неоформлена, відсутнє заповнення основної інформації.

Додатково відповідач наголосив, що виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування про час і місце розгляду справи позивача. Разом з тим, позивач на розгляд справи не з`явився та не надав пояснення по суті порушень зазначених в акті, у зв`язку з чим Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки мало обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача та залучив до участі у справі в якості співвідповідача - Державну службу України з безпеки на транспорті.

У судове засідання, призначене у справі на 10.09.2020 сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи у передбачений законодавством строк.

Водночас, на адресу суду надійшла заява представника відповідача про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене, протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Приватне підприємство «К-А-Н» (, місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Гетьманська, буд. 8) зареєстроване виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області в якості юридичної особи 23.03.1993, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 № 046328.

Відповідно до відомостей виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності ПП «К-А-Н» згідно коду КВЕД є: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.

Як вбачається з направлення на рейдову перевірку Київського міжрегіоанльного управління від 09.09.2019 № 000143 на підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті, останнє видане для проведення рейдової перевірки транспортних засобів на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, в місцях навантаження та вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки які знаходяться на адміністративній території м. Києва та Київської області з 09.09.2019 по 15.09.2019.

З матеріалів справи вбачається, що 11.09.2019 посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом Mercedes-Benz марка МВ 312 D номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , який відповідно до відомостей тимчасового реєстраційного талона та договору оренди транспортного засобу від 30.05.2019 року використовує ПП «К-А-Н».

Результати вказаної перевірки оформлено Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки актом проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 11.09.2019 № 187229.

Відповідно до відомостей відображений у вказаному акті, перевіркою встановлено надання ПП «К-А-Н» послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом «Київ - Біла Церква» без наявності (не оформлено) квитково-касового листа, індивідуальної контрольної книжки водія, чим порушено вимоги статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

На підставі висновків вказаного акта перевірки Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2020 № 156632, відповідно до якої на позивача на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

За змістом статей 238, 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до частини першої статті 241 ГК України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

За своєю правовою природою штраф, який застосовується до автомобільних перевізників відповідно до ст. 60 Закону № 2344-ІІІ, є адміністративно-господарським штрафом, а тому він може бути застосований виключно до суб`єкта господарювання, у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 55 ГК України, суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Приписами частини першої статті 113 ГК України обумовлено, що приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб`єкта господарювання - юридичної особи.

Отже, суб`єктом правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону №2344-ІІІ, може бути лише суб`єкт господарювання.

За змістом ч. 7 ст. 6 названого Закону центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, поміж іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п. 4 Положення №103, основним завданням Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація, державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Підпунктами 2, 19, 29 п. 5 відповідного Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Абзацом 1 п. 8 Положення № 103 визначено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про автомобільний транспорт», основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок №1567).

Даний Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Відповідно до пунктів 2,3 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

- додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

- відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

- оснащення таксі справним таксометром;

- відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

- додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

- наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

- додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Порядком № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 (пункт 21); справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення (пункт 25); справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням (пункт 26); у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка;

- регулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

- нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Абзацом 1 ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» закріплено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Отже, вимогами ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачений обов`язок водія, у разі здійснення регулярних пасажирських перевезень, мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Як зазначалось раніше, Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15.10.2019 №156632, якою встановлено стягнути з Приватного підприємства "К-А-Н" адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. на підставі висновків акта рейдової перевірки про перевезення позивачем пасажирів без оформлення квитково-касового листа та індивідуальної контрольної книжки водія.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, зазначив, що спірна постанова прийнята протиправно та необґрунтовано, за відсутністю факту порушення, оскільки під час перевірки у водія був наявний паспорт маршруту з усіма необхідними для здійснення пасажирського перевезення документами, у тому числі для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень).

Так, позивачем долучено до матеріалів справи квитково-обліковий лист № 679621 за 11 вересня 2019 року транспортного засобу МВ 312D номерний знак НОМЕР_2 маршрут «Київ-Біла Церква».

Відповідно до абз. 3 ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» документами для регулярних пасажирських перевезень є для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Саме до категорії інших документів і відносяться у даному випадку оформлення індивідуально-контрольної книжки.

Міністерством транспорту і зв`язку 07.06.2017 року було видано Наказ № 340 Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Наказ № 340), яке розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року N 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті , Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) , Кодексу законів про працю України та Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1.2. це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

В силу вимог п.1.3. Наказу № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно п.7.1. Наказу № 340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному. транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567.

Відповідно п.7.2. Наказу № 340 головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п. 6.3 Наказу № 340 водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія.

При здійсненні перевірки дотримання режиму праці і відпочинку водія, посадовою особою Укртрансбезпеки було виявлено, що індивідуальна книжка водія не оформлена належним чином, зокрема не оформлені показники в графі «показник ордометра» та «початок робочої зміни», що унеможливлює належну перевірку режиму праці і відпочинку водія. Ці осбтавини підтвердужються наданою суду відповідачем копією індивідуально контрольної книжки водія, в якій у наведених графах інформація відсутня.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача порушення, зафіксованого Актом перевірки, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів позивача відносно того, що водій, який здійснював перевезення не був ознайомлений з актом рейдової перевірки № 187229, суд зауважує, що в акті проведення перевірки від 11.09.2019 у відповідній графі зазначена інформація про водія транспортного засобу, як-то прізвище, ініціали ім`я та по батькові, що співпадають з відомостями про водія транспортного засобу, що спростовує доводи позивача. При цьому, у графі пояснення від водія зазначено, що водій транспортного засобу від підпису відмовився.

Щодо посилань позивача на те, що ПП «К-А-Н» не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було направлено поштове відправлення адресоване ПП «К-А-Н», однак відсутні відомості щодо змісту адресованого листа, що унеможливлює встановити інформацію викладену у поштовому відправленні адресованому відповідачем позивачу.

Відповідно до частин першої-другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, на якого в силу вимог ст.77 КАС України покладений обов`язок доказування, під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували висновки про належне повідомлення позивача про розгляд справи про порушення.

Відповідно до абз.1 п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно із п.27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до п.29 Порядку № 1567 копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Отже, після складання посадовою особою органу державного контролю акта, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення особою вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

При цьому розгляд справи про порушення можливий у відсутність уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Відповідачем не надано доказів, які підтверджують повідомлення ПП «К-А-Н» про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту від 11.09.2019 № 187229.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт відправлення та отримання ПП «К-А-Н» вказаного повідомлення.

Суд зазначає, що надсилання повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт рекомендованим листом з повідомленням про вручення за місцезнаходженням позивача є належним виконанням Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки своїх обов`язків, водночас копії вказаного повідомлення відповідачем до суду не надано, як і доказів того, що саме це повідомлення було надіслано і вручено позивачу.

Отже, відповідачем не було дотримано приписів Порядку № 1567 щодо дотримання процедури розгляду акта перевірки позивача про порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач не виконав вимоги Порядку №1567 та належним чином не повідомив позивача про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати спірну постанову, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю. При цьому, суд зауважує що позивачем було допущено технічну помилку при зазначенні дати спірної постанови, зокрема помилково зазначено дату 25.10.2019 замість правильної 15.10.2019 № 156632.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 2102,00 грн. згідно платіжного доручення №49756 від 23.01.2020, відтак враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 15.10.2019 № 156632 про застосування адміністративно-господарських санкцій.

3. Стягнути на користь Приватного підприємства «К-А-Н» (ідентифікаційний код 20608703) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () судові витрати у сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.