Справа № 280/960/22
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 травня 2022 року Справа № 280/960/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д)

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі третя особа), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гасанлі Тогрула Габіба Огли від 21.12.2021 № 65253950 про стягнення виконавчого збору в розмірі 12000,00 грн., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3262/11 про виселення ОСОБА_1 з будинку за адресою: АДРЕСА_2 ;

визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дідичук Яни Володимирівни від 07.12.2021 № 65253950 про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн., при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3262/11 про виселення ОСОБА_1 з будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні відповідача перебувало виконавче провадження №65253950, відкрите на підставі виконавчого листа, виданого 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-3262/11. Разом із тим, станом на час відкриття виконавчого провадження позивачем оскаржувалось рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі № 2-3262/11. Також зазначає, що рішення суду виконане нею добровільно після його перегляду судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, яке набрало законної сили лише 17.11.2021. З урахуванням викладеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 280/960/22; судове засідання призначено на 01.02.2022.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 01.02.2022 №7903), в якому, посилаючись на приписи Закону України «Про виконавче провадження», наполягає на правомірності оскаржуваних постанов та просить відмовити у задоволенні позову.

04.02.2022 від представника третьої особи надійшли пояснення (вх. №8824), відповідно до яких станом на квітень 2021 року рішення суду у справі № 2-3262/11 не оскаржувалося в апеляційному порядку, а тому рішення набрало законної сили та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» отримало виконавчі листи, які пред`явлено до органу виконавчої служби. При цьому, строк для оскарження рішення суду поновлено лише у серпні 2021 року. Вказує, що ані відповідач, ані третя особа не володіють інформацією щодо добровільне виконання рішення суду, а заява банку про повернення виконавчого документа стягувачу пов`язана з проведенням перемовин між кредитором та боржниом щодо можливої реструктуризації за кредитом. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

На підставі ч. 3 ст 194, ч. 9 ст. 205 КАС України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Ленінського районного суду від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 позов третьої особи до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на житловий будинок на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб задоволено частково:

в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ZPV0GK00000077 від 26.04.2005 р. станом на 23.07.2010 р. на загальну суму 872983,60 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 24909,64 доларів США, що еквівалентно 677923,77 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 5387,57 доларів США, що еквівалентно 146624,43 грн.; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 48435,40 грн. та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №ZPV0GA від 29.01.2008 р. станом на 23.07.2010 р. на загальну суму 484820,88 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 14841,81 доларів США, що еквівалентно 403924,58 грн.; заборгованості за процентами за користування кредитом 3027,43 доларів США, що еквівалентно 74219,91 грн.; заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 6676,39 грн. звернене стягнення на житловий будинок, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі іпотечного договору №242 від 26.04.2005 та іпотечного договору №ZPV0GA від 29.01.2008 на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗакономУкраїни «Про виконавче провадження»,з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», визначивши початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації нарівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Кошти, отримані від продажу нерухомого майна спрямувати на погашення вказаної кредитної заборгованості за кредитними договорами на користь третьої особи;

виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 без надання їм іншого житла;

стягнуто з ОСОБА_2 на користь третьої особи судові витрати третьої особи по сплаті судового збору у розмірі 20369,57 грн.;

стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь третьої особи судові витрати третьої особи по сплаті судового збору в сумі 8,50 грн. (вимога немайнового характеру) та 120 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 клопотання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11 задоволено; поновлено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11; апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , подану через адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11, залишено без руху.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17.03.2021 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_2 , в особі представника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020, продовжено ОСОБА_2 строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.04.2021 відмовлено в задоволенні повторного клопотання ОСОБА_2 , в особі представника про зменшення розміру судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в особі адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі за позовом третьої особи до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про звернення стягнення на житловий будинок, шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження та виселення осіб - визнано неподаною та повернуто апелянтам.

За правилами частини другої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Отже, 02.04.2021 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 набрало законної сили та 14.04.2021 на його виконання видані виконавчі листи.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11 залишено без руху, надано скаржникам строк терміном десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для направлення до суду апеляційної інстанції оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 365,40 грн. на рахунок банківської установи, яка уповноважена на їх отримання та заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням інших поважних причин пропуску останнього та зазначенням підстав для поновлення цього строку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 клопотання ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 задоволене, поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020, відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , позивачки та ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11.

Також ухвалою цього суду від 02.08.2021 справу №2-3262/11 призначено до розгляду на 15.09.2021.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 17.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у особі представника - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11 в оскаржуваній частині залишено без змін.

Зі змісту постанови Запорізького апеляційного суду від 17.11.2021 вбачається, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 оскаржувалось в апеляційному порядку рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 в справі №2-3262/11 в частині виселення цих осіб.

Постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гасанлі Тогрула Габіба Огли від 28.04.2021 відкрито виконавче провадження №65253950 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-3262/11, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 14.04.2021 про виселення позивача з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено позивача про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постановою державного виконавця Дідичук Яни Володимирівни від 07.12.2021, прийнятою у виконавчому провадженні №65253950, за невиконання рішення суду позивачем на неї накладено штраф на користь держави у розмірі 1700,00 грн.

21.12.2021 державним виконавцем Гасанлі Тогрулом Габібом Огли у виконавчому провадженні №65253950 прийнято постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 12000,00 грн.

21.12.2021 від третьої особи до державного виконавця надійшла заява про повернення виконавчого документа без виконання.

Постановою державного виконавця від 21.12.2021, прийнятою у виконавчому провадженні №65253950, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто виконавчий документ стягувачу (третій особі).

ОСОБА_1 , не погоджуючись з постановами відповідача про накладення штрафу та про стягнення виконавчого збору, звернулась до суду з цією позовною заявою.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних постанов, судом встановлено наступне.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

За правилами пункту 6 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Щодо твердження позивача про те, що рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 станом на час відкриття виконавчого провадження не набрало законної сили, суд зазначає, що, як вже зазначено вище, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , в особі адвоката Працевитого Г.О. на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 визнано неподаною та повернуто апелянтам.

При цьому, повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення із такою скаргою в порядку, встановленому законом, проте не скасовує приписи частини 2 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги.

Звідси, враховуючи приписи частини другої статті 273 Цивільного процесуального кодексу України, 02.04.2021 рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.11.2020 у справі №2-3262/11 набрало законної сили.

Крім того, виконавчий лист у справі №2-3262/11, виданий 14.04.2021 Ленінським районним судом м. Запоріжжя, не визнавався таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи наведене, у державного виконавця були відсутні законні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Відтак, твердження позивача в даній частині суд не приймає.

Нормами пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за заявою стягувача виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

За визначенням частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Також, окремі питання організації виконання судових рішень визначені Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802 (далі Інструкція №512/5; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 встановлено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Зі змісту наведених норм права можна дійти висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення і є обов`язком державного виконавця.

Слід зазначити, що за правилами, встановленими частиною 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно частини 7 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Також, відповідно до частини 9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, посилання позивача на те, що рішення суду виконано нею добровільно, а державний виконавець не проводив виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду не є підставою для звільнення від сплати виконавчого збору.

Стосовно строків винесення оскаржуваної постанови слід зазначити, що відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в період з 01.01.2021 по 30.11.2021 розмір мінімальної заробітної плати був визначений у сумі 6000,00 грн.

Відтак, судом встановлена правомірність постанови державного виконавця від 21.12.2021 про стягнення виконавчого збору, оскільки до відкриття виконавчого провадження рішення суду не було виконане позивачем, визначений у цій постанові розмір виконавчого збору відповідає приписам ч. 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», підстави для не стягнення з позивача виконавчого збору відсутні.

Стосовно правомірності постанови від 07.12.2021 про накладення на позивача штрафу суд зазначає про таке.

Статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення./

Суд зазначає, що матеріали справи не містять постанови державного виконавця про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із поновленням позивачу Запорізьким апеляційним судом строку на подання апеляційної скарги ухвалою від 02.08.2021. Разом із тим, матеріали справи також не містять інформації про вчинення державним виконавцем в цей період будь-яких виконавчих дій

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону)./

Зі змісту статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником./

Стаття 66 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок виконання рішення про виселення боржника. Відповідно до цієї статті, зокрема, державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення.

У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про його виселення, державний виконавець накладає на нього штраф у порядку, визначеному цим Законом.

Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини.

Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику.

У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування штрафу до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок виселитися із займаного ним житла, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

Аналогічні вимоги щодо виконання рішень немайнового характеру визначені у розділі Інструкції №512/5.

Виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом (пункти 1, 2 розділу IX Інструкції №512/5).

Доказів вчинення державним виконавцем дій щодо перевірки виконання позивачем рішення суду матеріали справи не містять, разом з тим позивачем не заперечується факт невиконання рішення суду, яке 02.04.2021 набрало законної сили, до 17.11.2021.

При цьому, доводи позивача про те, що рішення суду нею виконано добровільно 17.11.2021 суд не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів таких тверджень, як і не містять доказів того, що про виконання рішення суду позивач повідомила державного виконавця.

Крім того, за приписами п. 10 розділу ІХ Інструкції №512/5 у разі виконання боржником рішення виконавець складає акт, що підписується сторонами виконавчого провадження, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону.

За приписами п. 12 розділу ІХ Інструкції №512/5 виконання рішень про виселення боржника, його майна, домашніх тварин здійснюється в порядку, визначеному статтею 66 Закону, у присутності понятих за участю працівників поліції.

В той же час, суду не надано доказів встановлення державним виконавцем станом на 07.12.2021 (дату прийняття постанови про накладення штрафу) факту невиконання позивачем рішення суду, з`ясування державним виконавцем причин невиконання позивачем рішення суду, а тому постанова про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих на час розгляду справи обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову від 21.12.2021 про стягнення виконавчого збору винесено у межах наданих повноважень та на підставі норм діючого законодавства. Разом з тим, постанова від 07.12.2021 про накладення на позивачку штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. Звідси, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дідичук Яни Володимирівни про накладення штрафу від 07.12.2021 №65253950.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням вимог ст. ст. 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення складено та підписано 24.05.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко