Справа № 560/4762/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4762/22
РІШЕННЯ

іменем України

24 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не поновлення та не виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі за віком за період з 01 березня 2010 року по 06 жовтня 2015 року відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії по інвалідності в розмірі за віком з 01 березня 2010 року по 06 жовтня 2015 року відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно судового рішення йому поновлено виплату пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 07 жовтня 2015 року. Однак пенсія за період з 01 березня 2010 року по 07 жовтня 2015 року так і не була виплачена. ГУ ПФУ в Хмельницькій області відмовило у виплаті пенсії за віком за такий період.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що ОСОБА_1 у період часу з березня 2010 по жовтень 2015 року з заявою щодо поновлення виплати пенсії до головного управління не звертався.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 з 13.01.2003 отримував пенсію як особа з інвалідністю 3 групи внаслідок загального захворювання, обчислену з 01.01.2004 за нормами Закону України №1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 01.09.2009 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в державу Ізраїль (виплативши при цьому пенсію за шість місяців наперед, по 28.02.2010).

Згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2016 року по справі № 686/22887/15-а визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07 жовтня 2015 року.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2016 року виправлено описку, допущену в постанові Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року у справі № 686/22887/15-а, змінивши зазначене в її резолютивній частині помилкове «за віком» на правильне - «по інвалідності в розмірі пенсії за віком»

02 вересня 2016 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області роз`яснено, що поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 07 жовтня 2015 року, згідно постанови Хмельницького міськрайонного суду від 26 січня 2016 року, має бути виконано у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

На виконання вказаних судових рішень ОСОБА_1 з 07.10.2015 поновлено виплату пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

03 лютого 2022 року позивачем направлена заява на адресу ГУ ПФУ в Хмельницькій області з проханням поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 01 березня 2010 року по 07 жовтня 2015 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначена заява була мотивована тим, що відновлення виплати пенсії має здійснюватися з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

У відповідь на звернення відповідач листом від 16 березня 2022 року № 356/12 повідомив, що рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/22886/15-а не покладено зобов`язань щодо поновлення виплати пенсії з 01 березня 2010 року, відповідно, на виконання зазначених рішень суду головним управлінням поновлено виплату пенсії з 07 жовтня 2015 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV), виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.51 Закону №1058-ІV, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 пункт 2 частини 1 статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним).

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Згідно частин 1, 2 статті 46 Закону №1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Слід врахувати, що право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

З дня ухвалення Конституційним судом України рішення у справі №25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії за віком, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону №1058-ІV. З цього часу органи Пенсійного фонду мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

В постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, відповідно до якої пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає "нарахованою" в момент призначення пенсії і залишається такою ("нарахованою") до її чергової зміни.

В Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Тобто, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримані, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

Зважаючи на те, що нарахування пенсії в повному обсязі ("правильному" розмірі) покладається на відповідний територіальний орган Пенсійного фонду, непроведення відповідачем поновлення виплати пенсії позивачу після 07.10.2009 свідчить про те, що його бездіяльність призвела до триваючого порушення права позивача на отримання пенсійних виплат, яке було відновлено на підставі рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009.

Отже, відновлення виплати пенсії позивача має здійснюватись з дати ухвалення рішення Конституційним Судом України від 07.10.2009 у справі №25-рп/2009 без обмеження її виплати жодними строками.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18.

За таких обставин, дії відповідача щодо відмови у поновлені та виплаті позивачу пенсії з 01.03.2010 по 06.10.2015 є протиправними, тому у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про нарахування компенсації втрати частини доходів, суд зазначає наступне.

Згідно з статтями 1 та 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1- 3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Враховуючи наявність факту невиплати позивачу належних сум пенсії, суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати пенсії у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, оскільки такий спосіб захисту також застосований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 815/1226/18. Також така позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 09 грудня 2021 року по справі №400/902/19.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн., тому ці витрати слід присудити на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у поновленні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності в розмірі за віком за період з 01 березня 2010 року по 06 жовтня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі за віком за період з 01 березня 2010 року по 06 жовтня 2015 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з компенсацією втрати частини доходів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 травня 2022 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,м. Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя Д.А. Божук