Справа № 140/8134/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/8134/21 пров. № А/857/22666/21

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Запотічного І.І

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року (суддя Сорока О.О., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/8134/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними щодо обмеження пенсії за вислугу років максимальним розміром пенсії, що визначено ч. 7ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років (з урахуванням виплачених сум) з 01.04.2019 без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України і жодним чином не порушував прав і законних інтересів позивача.

Позивач у заяві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Відповідно до ст. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 22 жовтня 2004 року отримував пенсію за вислугу років, та згідно посвідчення від 30 жовтня 2006 року серії НОМЕР_1 позивач є особою з інвалідністю 2 групи та має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

З 01 травня 2018 року позивача переведено на пенсію по інвалідності відповідно до підпункту «а» статті 21 Закону №2262-ХІІ в розмірі 80 процентів грошового забезпечення.

В подальшому рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року у справі №140/2236/19 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 у розмірі 90 процентів грошового забезпечення та зобов`язано відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2018 року з урахуванням розміру пенсії за вислугу років 90 процентів грошового забезпечення, нарахованого для обчислення пенсії, та здійснити нарахування та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

З матеріалів справи встановлено, що Влинський обласний військовий комісаріат сформував довідку від 30 листопада 2020 року про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , відповідно до якої розмір грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав на день звільнення «військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_1 » становить: посадовий оклад 6200,00 грн, оклад за військовим (спеціальним) званням 1480,00 грн, відсоткова надбавка за вислугу років (50%) 3840,00 грн, надбавка за виконання ОВЗ (65%) 7488,00 грн, надбавка за таємність (20%) 1240,00 грн, премія (35%) 2170,00 грн, всього 22418,00 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №140/17665/20 визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704 на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП про розмір грошового забезпечення із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 квітня 2019 року; зобов`язано відповідача провести позивачу з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ, положень Постанови №704 на підставі довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 30 листопада 2020 року про розмір грошового забезпечення із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 квітня 2019 року.

З перерахунку пенсії по пенсійній справі ХА №16505 видно, що на виконання вищезазначеного рішення суду відповідач з 01 квітня 2021 року здійснив перерахунок пенсії позивача на підставі оновленої довідки Волинського обласного ТЦК та СП від 30 листопада 2020 року з розрахунку 80 процентів грошового забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №140/4168/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 до 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату від 30 листопада 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату від 30 листопада 2020 року в розмірі 90 процентів грошового забезпечення, встановленого для нарахування пенсії за вислугу років.

В подальшому, на виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Волинського обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення від 30.11.2020 №ХА16505. Після проведеного перерахунку з урахуванням обмеження максимальним розміром пенсії кінцевий розмір пенсії позивача з 01.07.2021 склав 18 540,00 грн., що відповідає розміру десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік».

ОСОБА_1 05.07.2021 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести з 01.04.2019 перерахунок розміру пенсії та здійснювати її виплату у повному обсязі без обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, та листом від 20.07.2021 №6774-6403/Б-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про те, що діє норма статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Таким чином, відсутні підстави щодо виплати пенсії без обмеження граничного розміру.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача, відтак звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Законом України від 24.12.2015 №911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України частину п`яту статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Згідно зі змінами, внесеними Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей частина п`ята статті 43 Закону №2262-ХІІ стала вважатись частиною сьомою.

В подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (далі - Закон №1774-VIII) передбачено, що у частині сьомій статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року (пункт 10 вказаного Закону). Пунктом 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №1774-VIII, встановлено, що цей Закон набирає чинності з 01.01.2017.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, на яку покликається відповідач, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, а отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження ( відповідає позиції викладеній в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 та інших, а тому суд, у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує такий при вирішенні даної справи.

Частиною 2 статті 152 Конституції України передбачено, що Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів, що обмежуючи розмір пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, діяв відповідно до закону, відтак, враховуючи те, що частина сьома статті 43 Закону №2262, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016, а відтак, дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо обмеження з 01.04.2019 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром є протиправними, а відтак позов підставно задоволено.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та висновки Верховного Суду, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинськогоського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 140/8134/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга