Справа № 300/6044/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2022 р. справа № 300/6044/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Королевич О.В.,
представника позивача Довган О.В.,
представника відповідача Хоптія М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою суду від 18.10.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.
Ухвалою від 04.11.2021 Івано-Франківським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Ухвала про відкриття провадження від 04.11.2021 була направлена за адресою місця проживання відповідача, наданою відділом з питань реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади м. Івано-Франківська Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради на запит суду: АДРЕСА_1 . Відповідач отримав ухвалу від 04.11.2021 про відкриття провадження 18.11.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 35).

03.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 від 03.12.2021 про судовий розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою від 06.12.2021 суд призначив судовий розгляд на 16.12.2021 та зобов`язав Головне управління ДПС в Івано-Франківській області виконати вимоги пункту 4 ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 про відкриття провадження в цій справі та невідкладно направити відповідачу копію позовної заяви з додатками за адресою його місця проживання: АДРЕСА_1 .

16.12.2021 суд відклав розгляд справи на 29.12.2021 у зв`язку з неявкою відповідача.

17.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ОСОБА_1 від 17.12.2021 на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме за 2016-2018 роки, відмінне від земельної ділянки, мають бути винесені за кожен рік окремо. Відповідач повідомив суд, що з приводу таких повідомлень-рішень ОСОБА_1 направив на адресу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області заяву про списання податкового боргу через сплив терміну давності. Щодо нерухомого майна за яке йому нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2016-2018 роки, то повідомив, що станом на 27.01.2017 іпотекодержателем за іпотечним договором щодо вказаного майна є ТОВ «Альфа Персея», а тому нарахування податку після 27.01.2017 є неправомірним, оскільки в реєстрах є інформація про нових власників. Також відповідач повідомив суд, що зазначеним нерухомим майном заволоділи злочинним шляхом сторонні особи, а ОСОБА_1 визнаний потерпілим в кримінальному провадженні № 10001272, яке перебуває в ГСУ ГУНП України (а.с. 56-62).

17.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 від 17.12.2021 про застосування строків позовної давності. Відповідач просив суд залишити позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 71653,90 грн. без розгляду у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну позовної давності щодо стягнення боргу. Вказав, що такий строк визначений статтею 102 Податкового кодексу України (а.с. 64-65).

29.12.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла відповідь Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 29.12.2021 № 1249/09-19-20-02-09 на відзив. Представник позивача вказала на безпідставність доводів відповідача, оскільки до позовної заяви додано належні та допустимі докази, які засвідчують наявність підстав для стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 внаслідок несплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2016-2018 роки. Щодо застосування строків давності, то представник позивача зазначила, що відповідно до підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 Податкового кодексу України податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 днів, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом. Так, нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно відбулось в межах, визначених статтею 102 ПК України. Щодо доводів відповідача про відкриті кримінальні провадження та ймовірні шахрайські дії третіх осіб, то такі обставини не входять до предмету доказування і не підлягають встановленню при розгляді справи щодо стягнення податкового боргу. Що стосується доводів відповідача про те, що йому не належить об`єкт нерухомого майна, на яке нараховано податкові зобов`язання, то представник позивача зазначила, що вказаний податок нарахований за звітні періоди 2016-2018 роки згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в якому наявна інформація про зміну власника нерухомого майна з 19.04.2019. Також представник позивача вказала на те, що ОСОБА_1 не оскаржував податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, а тому визначені ними податкові зобов`язання є узгодженими. З огляду на те, що відповідач самостійно не сплатив податковий борг в сумі 71653,90 грн., такий борг підлягає стягненню в судовому порядку (а.с. 96-100).

29.12.2021 суд відклав розгляд справи на 01.02.2022 у зв`язку з витребуванням додаткових доказів.

19.01.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 19.01.2022 № 64/09-19-20-02-09 про надання доказів (а.с. 109).

01.02.2022 судове засідання не відбулось через тимчасову непрацездатність головуючого судді у справі.

02.02.2022 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача від 02.02.2022, згідно якого повідомлено суд, що 13.01.2000 квартира АДРЕСА_2 продана, що підтверджується відомостями в Державному реєстрі речових прав та копією договору купівлі-продажу квартири від 13.01.2000. На даний час ОСОБА_1 та його сім`я, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Саме за вказаною адресою позивач направляє податкові повідомлення-рішення дружині відповідача ОСОБА_2 . Таким чином, вказує відповідач, позивачу відомо про місцезнаходження ОСОБА_1 , а тому дії з направлення податкових повідомлень-рішень за адресою: АДРЕСА_4 , є протиправними (а.с. 117).

01.03.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з введенням на території України воєнного стану.

27.04.2022 суд відклав судове засідання до 17.05.2022 за клопотанням представника відповідача.

Встановлені судом обставини справи:

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 293092243 від 29.12.2021 нежитлове приміщення в блоці № 1 Бізнес-центру, загальною площею 1036 кв.м., в мансардному поверсі А3, за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 11876798 від 25.03.2014 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 , а з 19.04.2019 право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 101-107).

Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 0-0915 від 31.05.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 30856,22 грн. (а.с. 8);

- № 48274-13 від 31.07.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік на суму 14276,08 грн.;

- № 0-0915 від 31.07.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік на суму 26521,60 грн. (а.с. 9).

Вказані податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_4 , однак повернулися на адресу позивач з відміткою установи поштового зв`язку: за закінченням терміну зберігання (а.с. 8, 9).

Згідно довідки Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.08.2021 сума заборгованості відповідача з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, становить 71653,90 грн. (а.с. 6).

25.09.2019 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкову вимогу форми Ф за № 143244-55 на суму 40797,68 грн., яку направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_4 , однак повернулися на адресу позивач з відміткою установи поштового зв`язку: за закінченням терміну зберігання (а.с. 7).

Вирішуючи цей спір суд виходив з таких норм права та мотивів їх застосування. Висновок суду:

Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України (надалі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків визначається календарною датою.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з пунктом 38.2 статті 38 ПК України передбачено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентований статтею 266 ПК України.

Так, згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.9.1 пункту 266.9 статті 266 ПК України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_1 в період з 25.03.2014 до 19.04.2019 перебувало нежитлове приміщення в блоці № 1 Бізнес-центру, загальною площею 1036 кв.м., в мансардному поверсі А3, за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 № 293092243.

Зважаючи на те, що відповідач в 2016-2018 роках був власником нежитлової нерухомості, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення, якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за вищевказані звітні періоди: 2016, 2017, 2018 роки.

Так, Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 0-0915 від 31.05.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 30856,22 грн. (а.с. 8); № 48274-13 від 31.07.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2016 рік на суму 14276,08 грн.; № 0-0915 від 31.07.2019, яким ОСОБА_1 нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік на суму 26521,60 грн. (а.с. 9).

Вказані податкові повідомлення-рішення направлено відповідачу на адресу: АДРЕСА_4 , однак повернулися на адресу позивач з відміткою установи поштового зв`язку: за закінченням терміну зберігання. Вказана адреса зареєстрована в Державному реєстрі платників податків- фізичних осіб ДПС України.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Судом встановлено, що нараховані вказаними вище податковими-повідомленнями-рішеннями податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за періоди: 2016-2018 років, відповідач самостійно не сплатив.

Натомість представник відповідача зазначив про те, що ОСОБА_1 не отримував податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, оскільки відповідач з 13.01.2000 не є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується відомостями в Державному реєстрі речових прав та копією договору купівлі-продажу квартири від 13.01.2000. Представник відповідача вказав, що ОСОБА_1 та його сім`я, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

Водночас суд встановив, що податкові повідомлення-рішення № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019 контролюючий орган направив на податкову адресу ОСОБА_1 , зазначену в Державному реєстрі платників податків-фізичних осіб ДПС України: АДРЕСА_4 . Така поштова кореспонденція повернулася позивачу без вручення адресату з відміткою установи зв`язку: за закінченням терміну зберігання.

Даючи оцінку вказаним обставинам, суд звертає увагу на таке:

Так, порядок листування платників податків та контролюючих органів визначений статтею 42 ПК України.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з пунктом 42.3 статті 42 ПК України якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Як визначено пунктом 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно з пунктом 63.5 статті 63 ПК України всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

При цьому, відповідно до положень пункту 70.7. статті 70.7 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

До облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 ПК України).

Суд звертає увагу на те, що усім громадянам України платникам податків на виконання вимог Закону України "Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів" від 22.12.1994 за № 320/94-ВР (далі - Закон № 320/94-ВР) присвоювалися (присвоєно) ідентифікаційні номера, а надалі реєстраційні номера облікової картки платника податків.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 5 Закону № 320/94-ВР до Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які, поряд з іншими, проживають в Україні, мають об`єкти оподаткування, передбачені чинним законодавством, і зобов`язані сплачувати податки та інші обов`язкові платежі.

Реєстрація фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів проводиться державними податковими інспекціями по районах, районах у містах і містах без районного поділу за місцем постійного проживання платників (частина друга статті 5 Закону № 320/94-ВР).

Абзацом 5 частини третя статті 5 Закону № 320/94-ВР визначено, що під час реєстрації до облікової картки фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів, серед іншого, вносяться дані про місце проживання.

Відповідно до частини шостої статті 5 Закону № 320/94-ВР на підставі відомостей, поданих підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності, включаючи Національний банк України та його установи, комерційні банки, інші фінансово-кредитні установи, та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, виконавчими комітетами місцевих Рад народних депутатів, іншими органами, Головна державна податкова інспекція України надає фізичній особі - платнику податків та інших обов`язкових платежів ідентифікаційний номер і надсилає до державної податкової інспекції за місцем проживання фізичної особи або за місцем отримання доходів чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування картку з ідентифікаційним номером.

Як було визначено приписами частини третьої статті 9 Закону №320/94-ВР фізичні особи - платники податків та інших обов`язкових платежів, зобов`язані:

- зареєструватися у Державному реєстрі з моменту виникнення об`єкта оподаткування чи сплати податків та інших обов`язкових платежів;

- подавати до державних податкових інспекцій по районах, районах у містах і містах без районного поділу відомості про зміну даних відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону протягом місяця з дня виникнення таких змін.

На реалізацію коментованого закону Державною податковою адміністрацією України прийнято наказ за № 43 від 27.01.1998 "Про затвердження Положення про картку фізичної особи - платника податків" (далі - Положення № 43).

Пунктом 1.3 Положення № 43 визначалося, що фізичній особі - платнику податків та інших обов`язкових платежів надається ідентифікаційний номер, який надсилається до органу державної податкової служби за місцем проживання фізичної особи.

Згідно із пунктом 2.1 Положення № 43 для отримання Картки громадянин України пред`являє паспорт громадянина України або паспортний документ, що містить необхідні для реєстрації у Державному реєстрі реквізити, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце народження та місце проживання (країна, область, район, населений пункт).

Виготовлені Картки розсилаються до органів державної податкової служби за місцем проживання фізичних осіб або за місцем отримання доходів, чи за місцезнаходженням об`єкта оподаткування (підпункт 2.17.2. пункту 2.17 Положення № 43).

До отримання документа, що посвідчує особу та підтверджує її громадянство, Картки неповнолітнім фізичним особам в силу вимог пункту 2.3 Положення №43 видавалися одному з батьків за наявності свідоцтва про народження дитини та паспорта громадянина України одного з батьків або його паспортного документа з унесеними до нього відомостями про місце проживання або тимчасового перебування.

Окрім вказаного, положеннями пунктів 8.1. і 8.2. було регламентовано, що інформація щодо реєстраційних даних про фізичну особу коригується у разі, якщо в установленому законодавством порядку змінилися дані, що містяться у Картці. У разі виникнення змін у реєстраційних даних, що містяться у Картці, фізична особа протягом місяця від дня виникнення таких змін зобов`язана повідомити про необхідність коригування реєстраційних даних про неї орган державної податкової служби за місцем свого постійного проживання.

В подальшому наказом Державної податкової адміністрації України від 24.11.2008 за № 722 затверджено Порядок формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів (далі - Порядок № 722).

Згідно з пунктом 6.3. Розділ II Порядку № 722 працівник органу державної податкової служби у разі подання Облікової картки, поряд з іншим, зобов`язаний за даними відповідного рівня Державного реєстру, паспортного документа чи шляхом опитування фізичної особи - платника податків пересвідчитись у відсутності реєстрації фізичної особи - платника податків, установити, чи не змінювала фізична особа - платник податків прізвище, ім`я або по батькові, місце проживання, дату народження чи інші дані, які включаються до Облікової картки.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІІ Порядку № 722 у разі виникнення змін та/або уточнень у реєстраційних даних фізична особа - платник податків протягом місяця від дня виникнення таких змін зобов`язана подати Повідомлення до органу державної податкової служби за місцем свого постійного проживання (у разі зміни місця проживання - до органу державної податкової служби за новим місцем проживання).

Надалі аналогічні за містом норми щодо обов`язку платника податків у випадку наявності об`єктів оподаткування здійснити подання відповідних документів для реєстрації в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, а також в частині обов`язку у випадку виникнення змін у власних облікових даних, в тому числі при зміні місця проживання (податкової адреси), на подання до відповідного податкового органу відповідних даних, окрім Податкового кодексу України (з 01.01.2011) визначалися в таких нормативно правових актах :

- наказ Державної податкової адміністрації України від 17.12.2010 за № 954 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та втрату чинності деяких наказів Державної податкової адміністрації України";

- наказ Міністерства доходів і зборів України від 10.12.2013 за № 779 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків";

- наказ Міністерства доходів і зборів України від 29.09.2017 за № 822 "Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків".

Судом встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру платників податків-фізичних осіб ДПС України, зареєстрована адреса проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 (а.с. 22).

Позивач направив податкові повідомлення-рішення № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019 саме на вказану в Державному реєстрі платників податків-фізичних осіб ДПС України податкову адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про документ вважається врученим платнику податків вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на зміст норми, викладеної в пункту 42.5 статті 42 ПК України, встановлені обставини щодо направлення податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, суд дійшов висновку, що вказані податкові повідомлення-рішення направлені платнику податків належним чином, а тому їх слід вважати врученими відповідачу.

Верховний Суд в постанові від 04.06.2020, прийнятої за результатом розгляду справи № 826/11455/15, дійшов висновку:

Не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання..

Відповідач не подав суду доказів про зміну податкової адреси в установленому законом порядку за його заявою відповідно до вимог ст.ст. 66, 70 Податкового кодексу України.

Щодо доводів відповідача про те, що: контролюючому органу відома фактична адреса проживання ОСОБА_1 , оскільки дружина відповідача є суб`єктом підприємницької діяльності та подає звіти, а сам відповідач є учасником юридичних осіб, які подають звітність щодо адрес проживання учасників та їх посадових осіб; позивач має доступ до реєстрів нерухомого майна, а тому контролюючий орган мав можливість дізнатися про те, що ОСОБА_1 продав квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , - то суд зазначає таке.

Суд вказує, що платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого податковими повідомленнями-рішеннями № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, є ОСОБА_1 як власник такого нерухомого майна. Контролюючий орган при направленні податкових повідомлень-рішень щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не проводить слідчих дій щодо встановлення обставин того, хто є членами подружжя власника майна, за яке нараховано податкові зобов`язання; де вони проживають; чи є платник податків учасником чи посадовою особою юридичних осіб платників податків; чи є платник податків власником нерухомого майна, за яким зареєстрована його податкову адресу. Натомість контролюючий орган лише встановлює податкову адресу платника податків фізичної особи згідно Державного реєстру платників податків-фізичних осіб, за якою й здійснюється відправлення податкових повідомлень-рішень.

В суду немає відомостей про те, що відповідач звертався до позивача з інформацією про помилковість, недостовірність чи про зміну вказаної податкової адреси, тобто про зміну даних, які обліковуються в Державному реєстрі платників податків фізичних осіб ДПС України.

Отже, вказані вище податкові повідомлення-рішення є узгодженими.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.05.2021 у справі № 0940/1971/18.

Відповідач податкові повідомлення-рішення № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019 не оскаржив ні в адміністративному порядку, ні до суду. Зокрема відповідач мав можливість в цій справі подати до суду зустрічний позов про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, однак таким правом не скористався.

Отже, вказані податкові зобов`язання відповідач самостійно не виконав у спосіб сплати нарахованої суми податку протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, податковий борг виник в зв`язку з несплатою узгоджених грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2016-2018 роки.

Отже, сума 71653,90 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, є податковим боргом ОСОБА_1 , який самостійно не сплачений платником податків, та не є безнадійним боргом.

Заборгованість відповідача підтверджується довідкою про борг за платежами станом на 16.08.2021, витягом з інтегрованої картки платника податків.

В силу вимог пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

25.09.2019 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкову вимогу форми Ф за № 143244-55 на суму 40797,68 грн., яку направлено відповідачу на його податкову адресу: АДРЕСА_4 , однак повернулися на адресу позивач з відміткою установи поштового зв`язку: за закінченням терміну зберігання.

З огляду на вищевказані обставини щодо податкової адреси ОСОБА_1 , податкова вимога форми Ф від 25.09.2019 за № 143244-55 вважається врученою відповідачу.

З дня виставлення вказаної податкової вимоги податковий борг відповідача жодного разу не переривався, що підтверджується витягом з картки особового рахунку платника податків.

Щодо доводів відповідача про те, що нежитлове приміщення в мансардному поверсі в блоці № 1 Бізнес-центру, № А3, загальною площею 1036,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , за яке нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2016-2018 роки, належить на праві власності іншій особі, то суд вказує на таке.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 ПК України визначено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 № 293092243 нежитлове приміщення в блоці № 1 Бізнес-центру, загальною площею 1036 кв.м., в мансардному поверсі А3, за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 11876798 від 25.03.2014 було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 . Натомість лише з 19.04.2019 право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 101-107).

Таким чином, в 2016-2018 роки відповідач був власником нежитлового приміщення в блоці № 1 Бізнес-центру, загальною площею 1036 кв.м., в мансардному поверсі А3, за адресою: АДРЕСА_5 .

Щодо дотримання позивачем строку на стягнення податкового боргу, то суд вказує на таке.

Відповідно до підпункту 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Такий інший, тобто спеціальний строк для стягнення податкового боргу встановлений пунктом 102.4 статті 102 ПК України, відповідно до якого, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Тобто, по завершенні 60 днів з дня вручення відповідачу в установленому вище податковим законом порядку податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, позивач має 1095 календарних днів на стягнення податкового боргу.

Отже, в спірному випадку позивач не пропустив встановлений статтею 102 ПК України строк на стягнення податкового боргу.

Окрім цього, суд не бере до уваги й доводи відповідача про те, що податкові повідомлення-рішення про нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016-2018 роки, прийняті лише в 2019 році, оскільки предметом оцінки в цьому спорі не є правомірність винесення податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019.

Також з огляду на те, що позов подано 12.10.2021, та враховуючи положення частини другої статті 122 КАС України, статті 102 ПК України, судом не встановлено пропуску позивачем процесуального строку звернення до суду з цим позовом.

Таким чином, заява відповідача від 17.12.2021 про застосування строків давності, є безпідставною.

Щодо доводів відповідача про те, що нежитлове приміщення в мансардному поверсі в блоці № 1 Бізнес-центру, № А3, загальною площею 1036,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , за яке нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості за 2016-2018 роки, належить на праві власності іншій особі, то суд вказує на таке.

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України визначено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.8.1 пункту 266.8 статті 266 ПК України визначено, що у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 29.12.2021 № 293092243 нежитлове приміщення в блоці № 1 Бізнес-центру, загальною площею 1036 кв.м., в мансардному поверсі А3, за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за № 11876798 від 25.03.2014 було зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_1 . Натомість лише з 19.04.2019 право приватної власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано за Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с. 101-107).

Окрім цього, суд ще раз звертає увагу на те, що предметом оцінки в цьому спору не є правомірність податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, зокрема, в частині визначення суб`єкта та бази оподаткування .

Що стосується доводів відповідача про відкриті кримінальні провадження та ймовірні шахрайські дії третіх осіб щодо нерухомого майна ОСОБА_1 , то суд вкотре звертає увагу на те, що такі обставини виходять за межі предмета доказування в цій справі, оскільки предметом доказування в якій є підстави та склад податкового боргу, а не правомірність нарахування податкового зобов`язання.

Такий висновок суду відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постановах від 19.05.2020 в справі № 809/12/17 та від 04.12.2018 в справі № 809/1448/16.

При цьому, відповідач не втратив право на оскарження податкових повідомлень-рішень № 0-0915 від 31.05.2019, № 48274-13 від 31.07.2019, № 0-0915 від 31.07.2019, якими нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості.

Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 95.4 статті 95 ПК України контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків.

Суд вважає, що оскільки відповідач самостійно не сплатив податковий борг в розмірі 71653,90 грн., є підставним звернення контролюючого органу до суду із позовом про його стягнення в дохід відповідного місцевого бюджету за місцезнаходженням нерухомого майна.

Таким чином, адміністративний позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 71653,90 грн., належить задовольнити.

Розподіл судових витрат у справі:

Суд, з огляду на частину другу статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшов висновку покласти на позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання цього позову до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в дохід місцевого бюджету органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна податковий борг в розмірі 71653 (сімдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят три) гривні 90 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.

Рішення складене в повному обсязі 25 травня 2022 р.