Справа № 280/2585/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Справа № 280/2585/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме, за 2018 - 2020 роки, починаючи з 06.10.2021 року, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум;

3) зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, обчислених із врахуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що з 11.08.2010 їй призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти у відповідності до п. «е» Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII). Набувши право на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), 06.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Під час розрахунку розміру пенсії за віком відповідачем безпідставно застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки. У зв`язку з наведеним, позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив провести розрахунок розміру пенсії за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки. Крім того, у вказаній заяві позивач просив призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення на підставі пункту 7-1 розділу ХV Закону №1058-IV. За наслідками розгляду заяви позивача Управління відмовило у задоволенні заяви з посиланням на відсутність правових підстав для перерахунку пенсії та виплати допомоги. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної (плати) доходу в Україні за 2018-2020 роки, та щодо відмови виплатити одноразову грошову допомогу на підставі пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.02.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

03.05.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Управління зазначає, що з 11.08.2010 позивачу первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1058-IV з урахуванням вимог Закону №1788-XII. 06.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід на інший вид пенсії пенсію за віком, в якій зазначив, що раніше йому була призначена пенсія за вислугу років. У подальшому 10.02.2022 позивач звернувся із запитом щодо проведення перерахунку пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії (за 2018-2020 роки). У відповідь позивачу роз`яснено, що розмір його пенсії розрахований вірно у відповідності до вимог чинного законодавства та правові підстави для здійснення перерахунку пенсії відсутні. Звертає увагу, що з 06.10.2021 позивача переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV та здійснено перерахунок пенсії позивача у відповідності до ч.3 ст.45 Закону №1058-IV. При переведенні на пенсії за віком, застосовано показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2014 2016 рік - 3 764,40 грн., який збільшений на коефіцієнт 1,17 4 404,35 грн. та який врахувався під час попереднього перерахунку попереднього виду пенсії. Вважає, що відсутні правові підстави для застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки при перерахунку призначеної позивачу пенсії за віком, оскільки такий показник може бути застосований лише при первинному призначенні пенсії у 2021 році.

Щодо виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідач з посиланням на пункт 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV вказує, що оскільки позивачу з 11.08.2010 була призначена пенсія за вислугу років, то положення пункту 7-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV на позивача не розповсюджуються. Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, з 11.08.2010 позивачу призначено пенсію за вислугою років як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), розраховану за новою формулою відповідно до нового закону.

На підставі відповідної заяви позивача з 06.10.2021 ОСОБА_1 призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

17.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до Управління із заявою, у якій просила: провести розрахунок пенсії за віком відповідно до ст.26, ч.2 ст.40 Закону №1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018 2020 роки (9 118,81 грн.); призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення на підставі пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 20.01.2022 №751-772/П-02/8-0800/22 Управління з посиланням на ч.3 ст.45 Закону №1058-IV із повідомило, що при переведенні з одного виду пенсії на інший враховується заробітна плата, визначена частиною 1 статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати, який врахувався під час призначення попереднього виду пенсій.

Оскільки пенсія за вислугу років вже була ОСОБА_1 призначена з 11.08.2010, тому після досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону №1058-IV за зверненням ОСОБА_1 з 06.10.2021 проведено переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, набутих після призначення пенсії за вислугу років.

Станом на теперішній час пенсія ОСОБА_1 обчислена, виходячи зі страхового стажу 44 роки 11 місяців (коефіцієнт страхового стажу 0,44917 ті із заробітної плати 10 978,55 грн. (середня заробітна плата по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої ЗП: 5 426,60 грн. х 1,93036 індивідуальний коефіцієнт заробітку), визначеної за періоди роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 та з 01.07.2000 по 30.09.2021 і її розмір складає 5 081,60 грн. де: 4 931,24 грн. основний розмір пенсії за віком (10 978,55 грн. х 0,44917); 150,36 грн. доплата за понаднормативний стаж 14 років (1 074,00 х 14%). З урахуванням викладеного застосувати середню заробітну плату в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої, як середній показник за 2018-2020 роки та призначити і виплатити одноразову грошову допомогу, яка передбачена розділом ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення, при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком у органів Пенсійного Фонду України не має законних підстав.

Позивач, не погодившись з такою позицією Управління та вважаючи, що має право на розрахунок розміру пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, та на виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону №1058-IV, звернувся з даним позовом до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

1. Щодо права позивача на призначення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії,

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону №1058-IV перший рівень у системи пенсійного забезпечення в Україні складає солідарна система загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - солідарна система), що базується на засадах солідарності і субсидування та здійснення виплати пенсій і надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду на умовах та в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно зі статтею 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Отже, Законом №1058-IV передбачено чіткий перелік видів пенсії, які призначаються за цим законом, а також визначено право вибору виду пенсії.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктом 2, 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV (у редакції на час призначення позивачу пенсії за вислугу років) до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас, частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-ІV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частина 3 статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, первинно позивачу було призначено пенсію за вислугу років у зв`язку з наявністю спеціального стажу роботи (29 років, 10 місяців, 17 днів), передбаченого п. «е» ст.55 Закону №1788-XII, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше у 2021 році після досягнення віку 60 років.

Враховуючи викладене, застосування відповідачем до спірних правовідносин положень частини 3 статті 45 Закону №1058-ІV є помилковим.

Позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років з 01.01.2004 здійснюється на підставі Закону №1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону №1788-XII.

При цьому статтею 9 Закону №1058-ІV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, частина 3 статті 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №213/1226/16-а (провадження №К/9901/42455/18).

Крім того, аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі №876/5312/17 (№577/2576/17) (Провадження №11-731апп18), згідно якої у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Підсумовуючи викладене, та враховуючи те, що позивачу первинно призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.

З метою захисту порушеного права позивача наявні підстави для призначення позивачу з 06.10.2021 пенсії за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки, та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

2. Щодо позовних вимог про виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №119 (далі - Порядок №1191), грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) з неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Отже, підставою для відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком є, зокрема, отримання до моменту призначення пенсії за віком будь-якої іншої пенсії.

В контексті вищенаведеного, слід зазначити, що умовою наявності права на отримання грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачу з 11.08.2010 призначалась пенсія за вислугу років, однак, як слідує із заяв по суті справи, з 17.08.2010 позивач працевлаштувався на посаді, яка не дає права на отримання пенсії по вислузі років.

Тобто до призначення пенсії за віком позивачу була призначена пенсія за вислугу років, що позбавляє його права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Таке правозастосування відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 18.06.2021 у справі №328/1620/17(2-а/328/81/17) (адміністративне провадження №К/9901/18066/18).

Крім того, судом враховується постанова Верховного Суду від 02.03.2020 у справі №175/4084/16-а(2-а/175/86/16), за змістом якої зазначено таке: «як встановлено судами попередніх інстанцій, за заявою позивачки їй з 19.11.2006 вже призначалася пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена 20.11.2006 у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Тобто до призначення позивачці пенсії за віком вона один день отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, задовольнивши позов в цій частині, дійшли помилкового висновку та допустили неправильне застосування норм матеріального права, що полягало у неправильному тлумаченні закону».

Отже, з урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За приписами частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 06 жовтня 2021 року пенсію за віком з урахуванням частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки, та виплатити пенсію з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: 69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-Б; .

Повне судове рішення складено 24.05.2022.

Суддя К.В. Мінаєва