Справа № 340/1231/22
Суддя: В.В. Науменко
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1231/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Науменка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Головне управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, (вул. В. Перспективна, б. 55, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25006, )

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-96228-52 від 05.02.2021 року, який станом на 31.01.2021 року становить 21969,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем безпідставно складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-96228-52 від 05.02.2021 на суму 21969,20 грн., оскільки жодних перевірок відносно нього органами фіскальної служби не проводилось, крім того, в оскаржуваній вимозі не зазначено обставин щодо наявності акту перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, не відображено обставин з приводу проведення такої перевірки, про існування вказаного боргу дізнався у зв`язку з накладенням арешту на кошти державним виконавцем, а тому, на переконання позивача, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.03.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та встановлено процесуальні строки для вчинення сторонами процесуальних дій (а.с. 44).

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, з доказами одночасного направлення його позивачу (а.с.48-59), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, як фізична особа - підприємець з 06.04.2001 на загальній системі оподаткування. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивачем прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності лише 04.01.2022 р., тому у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010 року (далі по тексту - Закон №2464-VІ) повинен був сплачувати єдиний соціальний внесок незалежно від фінансового стану платника.

Позивач правом подання відповіді на відзив не скористався.

Дослідивши матеріали справи, надаючи оцінку наданим сторонами доказам, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, що міститься у матеріалах справи, позивач 06.04.2001 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем.

Зі змісту позову вбачається, що 04.01.2022 позивачем за власним рішенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис про держану реєстрацію припинення підприємницької діяльності. Місцезнаходження ФОП на день формування виписки, 05.01.2022, вказано: АДРЕСА_2 .

Відповідно до інтегрованої картки платника податків, позивач, не виконуючи вимоги Закону №2464-VІ, самостійно не нараховував та не сплачував єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі по тексту - єдиний внесок), тому відповідачем було нараховано єдиний внесок: за 4 квартал 2018 року по строку на 21.01.2019 року 2457,18 грн.; за І ІV квартали 2019 року - по 2754,18 грн. за кожен квартал (всього 11016,72 грн. станом на 20.01.2020) та за 2020 рік 8495,30 грн. станом на 19.01.2021 (І квартал 2078,12 грн., ІІ квартал 1039,06 грн., ІІІ квартал 3178,12 грн. та ІV 2200, 00 грн.), в результаті чого утворилась недоїмка, тому відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-96228-52 від 05.02.2021 (а.с.50), в якій вказано, що станом на 31.01.2021 року заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску, яка підлягає відшкодуванню, становить 21969,20 грн.

Не погодившись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Станом на дату формування оскаржуваної вимоги, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VІ.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини 1 статті 1 Закону №2464-VІ, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із пункту 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VІ, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 7 Закону №2464-VІ визначено базу нарахування єдиного внеску. Згідно пунктів 2 та 3 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абзац 3 частина 8 стаття 9 Закону №2464-VI).

Частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону №2464-VІ, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до абзацу 7 частини 1 статті 5 Закону №2464-VІ, зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб підприємців (далі по тексту - ФОП), - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15.05.2013 р. №755-VІ (далі по тексту - Закон №755-VІ), - за заявою ФОП: після проведення передбачених законодавством перевірок платників (за заявою про проведення перевірки), звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону.

Позивач стверджує що оскаржувану вимогу про сплату боргу не отримував, оскільки за адресою по АДРЕСА_3 , не проживав. Натомість данні паспорту (а.с.20 зв.) свідчать що останнє місце проживання було зареєстровано 01.06.2020 року - АДРЕСА_2 .

Суд звертає увагу сторін на відсутність технічної можливості перевірити дату припинення підприємницької діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку із закриттям доступу до вказаних ресурсів через введення воєнного стану в Україні відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022.

Відповідачем 17.05.2022 року надано суду додаткові пояснення щодо адреси, на яку направлялась оскаржувана вимога, згідно яких, відповідно до витягу з інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС з 07.09.2013 року і до дати реєстрації припинення ФОП, в довідникових-реєстраційних даних позивача відображалась адреса: АДРЕСА_3 , яка автоматично при зміні адреси (інших даних) застосовується з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Саме тому після реєстрації припинення та внесення іншої адреси реєстрації, з 04.01.2022 року з реєстру до інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС було завантажено нову адресу позивача: м. Кропивницький, пров. Повітрянофлотський, б. 5.

Тобто, вимога про сплату боргу №Ф-96228-52 від 05.02.2021 року на суму 21969,20 грн. направлялась на адресу, яка містилась в реєстраційній картці позивача згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , відправлення повернуто на адресу відповідача з довідкою АТ «Укрпошта» за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до, п.4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Тобто, в даному випадку вимога вважається врученою 18.03.2021 року, про що свідчить відбиток поштового штемпеля на довідці про причини повернення відправлення.

Законом №755-VІ регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини 8 статті 4 Закону №755-VІ фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Позивачем припинено діяльність та втрачено статус платника єдиного внеску лише 04.01.2022 р., а отже вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску є законною та обґрунтованою, вважається такою, що отримана позивачем та є узгодженою, що виключає правові підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до записів трудової книжки позивач не перебував у трудових відносинах з іншими страхувальником. Тобто у спірний період, за який відповідачем нараховано недоїмку зі сплати єдиного внеску, за позивача не здійснювались відрахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а отже позивач був зобов`язаний самостійно здійснити такі нарахування.

Щодо посилання позивача на те, що в оскаржуваній вимозі не зазначено обставин наявності акту перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, не відображено обставин з приводу проведення такої перевірки, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953, затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі по тексту - Інструкція №449).

Ця Інструкція визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Закону №2464-VІ, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

В даному випадку позивачу надіслано вимогу у випадку, передбаченому абзацом третім пункту 3 розділу VI Інструкції №449 (платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску), а не за результатами документальних перевірок.

За приписами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Право на звільнення від сплати єдиного внеску за себе мали у 2017 - 2018 роках фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина 4 статті 4 Закону № 2464).

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, чинним законодавством не передбачено.

Суд наголошує, що позивачем не надано жодних доказів того, що він мав право на звільнення від сплати єдиного внеску.

За таких підстав, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають та вважаються фактично понесеними.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Судові витрати вважати фактично понесеними.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. Науменко