Справа № 160/4618/22
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2022 року Справа № 160/4618/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛПАЙП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
19.04.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що висновки про нереальність здійснення господарських операцій зроблені на підставі аналізу інформаційних баз даних ДПС України та податкової інформації щодо ТОВ «ДРІМ ТАУН» є неприйнятними, оскільки співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи в інформаційних базах податкового органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не належать. А тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів. Інформація з бази даних Автоматизованих інформаційних систем ДПС України, на яку посилається відповідач, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом. Посилання відповідача на те, що нереальність господарських операцій позивача підтверджена дослідженням ланцюга постачання між ТОВ «ДРІМ ТАУН» та його контрагентами, які не є контрагентами позивача, також є неприйнятними, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні оцінюватися відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку, внаслідок чого не є обов`язковою передумовою для визначення податковим органом грошових зобов`язань по господарським операціям, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. Відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом. Позивач вважає, що оскільки ним документально підтверджено суми, віднесені до податкового кредиту, а також надано всі первинні документи, що стосуються господарських операцій із ТОВ «ДРІМ ТАУН», які фактично підтверджують реальне здійснення правочину і досягнення позивачем законної мети на отримання прибутку, вбачається правомірність формування позивачем податкового кредиту на підставі розрахунків, проведених за наслідками господарських операцій із вказаними контрагентом.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ТОВ «ІТАЛПАЙП» є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний), 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва, 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, 42.91 Будівництво водних споруд, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 42.13 Будівництво мостів і тунелів.
На підставі направлення № 6102 від 22.11.2021, виданого Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, відповідно до п.п. 19-1.1 ст. 19-1, п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1, п.п.78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України на підставі наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 5585-п від 18.11.2021 було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «ІТАЛПАЙП» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість у відносинах з ТОВ «ДРІМ ТАУН» за період з 01.06.2020 до 30.06.2020 та всіх періодів, у яких було задекларовано податковий кредит за відносинами з цим контрагентом.
За результатами перевірки було складено акт №4453/04-36-07-19-05/36061356 від 14.12.2021, відповідно до якого перевіркою ТОВ «ІТАЛПАЙП» встановлено порушення п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 784 649 грн, у тому числі: червень 2020 року - 384 701 грн, липень 2020 року - 299 959 грн, вересень 2020 року - 99 989 грн.
Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи оцінку доводам позивача про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення з огляду на помилковість висновків контролюючого органу про відсутність реального характеру господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «ДРІМ ТАУН», суд бере до уваги таке.
04.05.2020 між ТОВ «ДРІМ ТАУН» (субпідрядником) і ТОВ «ІТАЛПАЙП» (підрядником) було укладено договір субпідряду №3905.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 цього договору підрядник доручив, а субпідрядник зобов`язався на власний ризик виконати роботи з капітального ремонту на об`єкті «Башта гасіння №4» інв. №600 згідно з проектною документацією. Підрядник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи в порядку і строки, передбачені цим договором. Склад і обсяги робіт, передбачених п. 1 даного договору, визначаються договірною ціною (додаток 1), що є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно з п. 1.3 договору за згодою підрядника допускається залучення субпідрядником спеціалізованих підприємств (організацій) для виконання окремих об`ємів (об`єктів, етапів, видів) робіт для виконання цього договору.
Відповідно до п. 2.1 договору роботи виконуються в строк до 30.09.2020.
Договірна ціна робіт за договором становить 4 707 896,40 грн, у тому числі ПДВ 20% 784 649,40 грн (п. 3.1 договору).
Згідно з п. 4.1 договору оплата підрядником виконаних робіт здійснюється у формі безготівкових платежів на розрахунковий рахунок субпідрядника, зазначений у даному договорі, протягом 90 робочих днів після підписання акта виконаних підрядних робіт за формою №КБ-2в і на підставі довідки за формою № КБ-3.
Відповідно до п. 4.3 договору субпідрядник зобов`язаний надати підряднику податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи субпідрядника у порядку, встановленому законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 6.2 договору передбачено, що всі роботи виконуються з використанням матеріалів, інструменту, обладнання, транспортних засобів підрядника, робочої сили субпідрядника.
Згідно з п. 7.1, п. 7.2 договору відповідальність за залучення для виконання робіт інженерно-технічних працівників достатньої кількості та відповідної кваліфікації несе субпідрядник. Підрядник має право вимагати від субпідрядника відомості про залучених для виконання робіт робітників та надання належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких залучені робітники.
Відповідно до п. 11.2 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 30.04.2021, але у будь-якому випадку до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Контрагентами було складено договірну ціну №1 (додаток № 1 до договору № 3905 від 04.05.2020) на суму 4 707 896,40 грн, у тому числі: разом за кошторисом прямі витрати 2 476 358 грн, всього загальновиробничі витрати за кошторисом 1 064 881 грн, прибуток 347 476 грн, адміністративні витрати 34 532 грн, ПДВ (20%) 784 649,40 грн. Договірна ціна №1 містить найменування замовника - ПрАТ «ЮЖКОКС», підрядника - ТОВ «ІТАЛПАЙП», субпідрядника - ТОВ «ДРІМ ТАУН», а також детальний опис складу (найменування), обсягів робіт і витрат та їх вартості.
До позовної заяви додано копії актів до проекту «Капітальний ремонт Башти гасіння № 4 інв. № 600 Коксового цеху ПрАТ «ЮЖКОКС», підписаних представниками генпідрядника та субпідрядника: актів на витрачені при ремонті матеріали та повернення залишків підрядній організації (форма № 03 опт) № 1-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 2-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 3-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 4-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 5-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 6-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 7-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 8-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року; актів на передачу основних і допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин і деталей підрядній організації (форма № 01) № 1-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 2-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 3-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 4-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 5-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 6-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 7-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року, № 8-3-12-0-1-69-20/50СП06 за червень 2020 року.
10.06.2020 замовником - ПрАТ «ЮЖКОКС» та генпідрядником - ТОВ «ІТАЛПАЙП» до договору № 03-37/20 від 31.03.2020 та додаткової угоди № 1 від 17.04.2020 складено акт БТ-04-06 від 10.06.2020 (форма № КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт за червень 2020 року (найменування об`єкта - Башта гасіння № 4 інв. № 600). Також було складено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за червень 2020 року, відповідно до якої всього вартість будівельних робіт з ПДВ становить 5 564 919,42 грн.
На підтвердження здійснення ТОВ «ІТАЛПАЙП» оплати на користь ТОВ «ДРІМ ТАУН» за будівельні роботи згідно з договором № 3905 від 04.05.2020 до позовної заяви додано копії платіжних доручень: № 69 від 19.06.2020 на суму 417 869,00 грн; № 139 від 19.06.2020 на суму 100000,00 грн; № 5058 від 16.09.2020 на суму 301 986,00 грн.
Зазначені податкові накладні було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, розбіжностей не встановлено, що відображено в акті перевірки №4453/04-36-07-19-05/36061356 від 14.12.2021.
Також актом встановлено, що станом на 01.10.2021 між суб`єктами господарювання враховувалась кредиторська заборгованість (рахунок 631) на суму 3 888 037,80 грн.
ТОВ «ДРІМ ТАУН» направило ТОВ «ІТАЛПАЙП» претензію щодо сплати заборгованості за виконані роботи за вих. № 17/01 від 11.01.2021, відповідно до якої було запропоновано позивачу належним чином виконати зобов`язання за договором № 3905 від 04.05.2020, а саме у строк до 01.02.2021 перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ «ДРІМ ТАУН» грошові кошти в сумі 3 888 037,80 грн за виконані підрядні роботи.
ТОВ «ІТАЛПАЙП» на зазначену претензію ТОВ «ДРІМ ТАУН» було надано відповідь за вих. № 24 від 27.01.2021, у якій зазначено, що ТОВ «ІТАЛПАЙП» не виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором субпідряду та не розрахувалось повністю з ТОВ «ДРІМ ТАУН» за виконані ремонтні роботи на загальну суму 3 888 037,80 грн, оскільки ПрАТ «ЮЖКОКС» не розрахувалось з ТОВ «ІТАЛПАЙП» за виконані роботи за договором підряду № 03-37/20 від 31.03.2020.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України, платники податку в разі здійснення постачання товарів/послуг протягом періоду, за який складається така податкова накладна, постачання яких має безперервний або ритмічний характер: покупцям - платникам податку - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведені податкові накладні на кожного платника податку, з яким постачання мають такий характер протягом періоду, за який складається така податкова накладна, з урахуванням усього обсягу постачання товарів/послуг відповідному платнику протягом такого місяця; покупцям - особам, не зареєстрованим платниками податку, - можуть складати не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням всього обсягу постачання товарів/послуг таким покупцям, з якими постачання мають такий характер, протягом такого місяця.
Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем податку на додану вартість у ціні товару. Як свідчать матеріали справи, зауважень до податкових накладних у контролюючого органу не було.
Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Згідно з ч. 2 ст. 3 цього Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення №88)
У пп.2.1 глави 2 Положення №88 зазначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
Згідно зі ст. 1 Закону №996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків.
Суд зазначає, що надані позивачем первинні документи містять назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції; особисті підписи та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто надані первинні бухгалтерські документи за формою та змістом відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення №88.
Належних та достатніх підстав, з яких було встановлено порушення платником податків податкового законодавства України та заниження податку на додану вартість на загальну суму 784 649 грн, у тому числі: червень 2020 року - 384 701 грн, липень 2020 року - 299 959 грн, вересень 2020 року - 99 989 грн контролюючим органом не зазначено.
Документи, надані позивачем, суд вважає достатніми і такими, що підтверджують факт придбання послуг у контрагента - ТОВ «ДРІМ ТАУН», використання їх у власній господарській діяльності, та настання змін у майновому стані платника податків.
Підстави для не включення до складу податкового кредиту позивача сум податку на додану вартість за складеними ТОВ «ДРІМ ТАУН» податковими накладними, які було зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних, відсутні.
Таким чином, суд дійшов висновку, що наявність первинних документів є достатньою підставою для відображення вказаних операцій в бухгалтерському обліку. Оскільки дані податкового обліку базуються на даних бухгалтерського обліку, висновок відповідача щодо незаконності віднесення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту є необґрунтованим, що виключає наявність підстав для висновку про відсутність фактичного здійснення господарських операцій.
В акті перевірки відповідачем не наведено жодних зауважень, що первинні документи, надані до перевірки, не відповідають приписам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Таким чином, висновки відповідача про неправомірність включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по господарських операціях з ТОВ «ДРІМ ТАУН» суперечать чинному законодавству та не відповідають фактичним обставинам.
Відповідачем не спростовано факт наявності у ТОВ «ІТАЛПАЙП» податкових накладних, які належним чином оформлені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також те, що позивачем належним чином оформлено та подано усі декларації, як це узгоджується з положеннями Податкового кодексу України, та свідчить про наявність у позивача права на включення до податкового кредиту сплачених сум податку на додану вартість.
Суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Крім того, надані акти приймання виконаних будівельних робіт містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.
Суд не бере до уваги і посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах стосовно контрагента позивача, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 10.02.2022 у справі № 280/1491/19.
Інформація про контрагента позивача з автоматизованих інформаційних систем органів ДПС може бути підставою для висновків щодо реальності господарських операцій лише в сукупності з іншими доказами, що підтверджують неможливість конкретного контрагента брати участь у здійсненні конкретної господарської операції, що в даному випадку відсутнє. Як наслідок, посилання відповідача на інформацію з баз даних ДПС суд не вважає достатнім доказом для висновку про нереальність здійснених контрагентом позивача спірних господарських операцій.
Крім того, суд звертає увагу, що п. 1.3 договору субпідряду №3905 від 04.05.2020, укладеного між ТОВ «ДРІМ ТАУН» і ТОВ «ІТАЛПАЙП», було передбачено, що за згодою підрядника допускається залучення субпідрядником спеціалізованих підприємств (організацій) для виконання окремих об`ємів (об`єктів, етапів, видів) робіт для виконання цього договору.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладеного договору та специфіку придбаних робіт у контрагента, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні належним чином оформлені первинні документи, які в сукупності беззаперечно свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.
Однак відповідачем разом з відзивом не було подано доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує заперечення проти позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог зазначені судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 12, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛПАЙП» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛПАЙП» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 14 712,18 грн (чотирнадцять тисяч сімсот дванадцять гривень 18 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІТАЛПАЙП», місцезнаходження: 51931, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, проспект Свободи, буд. 43, .

Відповідач : Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП 44118658.

Повний текст рішення складено 23.05.2022.

Суддя В.В. Рянська