Справа № 120/19617/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 травня 2022 р. Справа № 120/19617/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкового повідомлення-рішення №5 від 22.11.2021 року та рішення про застосування фінансових санкцій №10666/02-32-07-05/ від 22.11.2021 року.

Ухвалою від 04.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки підставою для проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України стало отримання інформації про ймовірне порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, що регулює застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Джерелом цієї інформації став лист ДПС України від 08.09.2021 №20495/7/99-00-07-05-02-07.

Згідно з листом головним управлінням ДПС в областях та м. Києві Державною податковою службою України доручено організувати та провести фактичні перевірки господарських одиниць суб`єктів господарювання, які мають зареєстровані реєстратори розрахункових операцій, програмні реєстратори розрахункових операцій, чинні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями або тютюновими виробами, придбавали підакцизні товари, при цьому, не проводили суми розрахункових операцій через такі реєстратори розрахункових операцій/програмні реєстратори розрахункових операцій.

ДПС України наголосила на тому, що під час проведення перевірок в обов`язковому порядку необхідно досліджувати питання ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, повноти проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) тощо.

Отже, внаслідок отримання такої інформації виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу щодо здійснення належного податкового контролю. Належний ефект, що може бути досягнутий від проведення контролю, залежить від своєчасного та якісного опрацювання такої інформації. Адже, на момент прийняття наказу податковий орган володів інформацією про хоча і ймовірні, але конкретні порушення позивачем вимог податкового законодавства та законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на податковий орган, що в силу підпункту 80.2.2. пункту 80.2 статті 80 ПК України є достатньою підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки.

На переконання податкового органу, Податковим кодексом України не передбачено розкриття у наказі про призначення перевірки змісту інформації та фактів, які свідчать про порушення/ймовірне порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.

19.05.2022 року позивачем подано додаткові пояснення до позовної заяви у яких остання вказала, що відомостей щодо наявності підстав для проведення фактичної перевірки, які визначені в пунктах 80.2.2., 80.2.5., які зазначені в наказі №3713к від 02.11.2021 року, доповідна записка від 01.11.2021 року не містить, що унеможливлює сприйняття такої доповідної записки як такої, на підставі якої було видано наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області №3713к від 02.11.2021 року.

Крім того, звернули увагу, що із пояснень продавця ОСОБА_2 , алкогольні напої та тютюнові вироби про які зазначено в акті перевірки та які стали підставою для оскаржуваних податкового повідомлення-рішення №5 від 22.11.2021 року та рішення про застосування фінансових санкцій №10666/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 22.11.2021 року перебували у її власності та підлягали подальшому транспортуванню.

Ухвалою суду від 24.05.2022 року допущено заміну відповідача, Головне управління ДПС у Вінницькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений структурний підрозділ ДПС.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

02.11.2021 заступник начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області Оксана Домерат, з метою проведення перевірки з питань дотримання вимог Законів України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", "Про ліцензування певних видів господарської діяльності", постанов Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 року №854 "Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями", від 30.10.2008 року №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", постанов Правління НБУ України №637 та №148 від 29.12.2017 року "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в України", Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", керуючись статтею 20 Податкового кодексу України, на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України, та доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №5694/02-32-07-05 від 01.11.2021 року, видав наказ №3713к "Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_1 ", яким наказано провести фактичну перевірку позивача ( АДРЕСА_1 , магазин) з 04.11.2021 року, терміном 10 діб, за період з 01.11.2018 року.

03.11.2021 року на підставі зазначеного наказу посадовим особам Головного управління ДПС у Вінницькій області видано направлення на перевірку за №4510 та №4511.

За результатами перевірки складений акт №10015/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 04.11.2021 року, яким встановлено, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено:

- пункт 1 статті 3, статтю 12 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг";

- статтю 226 Податкового кодексу України;

- статтю 11 "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

- статті 21, 24 Кодексу законів про працю.

За наслідком проведеної фактичної перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення №5 від 22.11.2021 року та рішення про застосування фінансових санкцій №10666/02-32-07-05/ від 22.11.2021 року.

Вважаючи рішення контролюючого органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Як на підставу протиправності спірних податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій, позивача вказано на недоліки змісту наказу про проведення фактичної перевірки.

На переконання позивача підставою для прийняття наказу має слугувати певна фактична обставина, яка вказує на наявність ймовірних порушень зі сторони суб`єкта господарювання про що має бути зазначено у наказі.

Натомість у наказі про проведення фактичної перевірки відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки та посилання на доповідну записку відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №5694/02-32-07-05 від 01.11.2021 року.

Надаючи оцінку таким посиланням позивача, суд вказує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За приписами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Порядок проведення фактичних перевірок, в тому числі й підстав їх призначення, регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України.

Так, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених підпунктами 80.2.1 - 80.2.7 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

Як встановлено з матеріалів справи, як підстава для проведення фактичної перевірки позивача у наказі Головного управління ДПС у Вінницькій області від 02.11.2021 року "Про проведення фактичної перевірки СГ ОСОБА_3 " №3713к зазначено підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 ПК України, та доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області №5694/02-32-07-05 від 01.11.2021 року, без наведення фактичних підстав для його застосування щодо зазначеного платника податків.

За приписами пункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі, норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків та реквізити доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області.

Але при цьому, відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Суд зауважує, що стаття 80 Податкового кодексу України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та/або реквізити доповідної записки, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.10.2021 року у справах № 120/5229/20-а, №120/5729/20-а та Сьомого апеляційного адміністративного суду у постановах №120/11893 від 18.04.2022 року, №560/11475/21 від 06.04.2022 року.

Отже, суд дійшов до висновку про необґрунтованість контролюючим органом у наказі від 02.11.2021 року №3713к підстав для перевірки, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, зокрема, щодо отримання контролюючим органом в установленому порядку інформації про порушення платником податків тих вимог чинного законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки.

Окрім того, у спірному наказі, який став підставою для проведення перевірки позивача, в результаті якої прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача та не зазначено, що вказана в наказі перевірка здійснюється з метою реалізації функції здійснення контролю у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, якою наділений контролюючий орган відповідно до приписів податкового законодавства.

Наказ взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновку, сформульованого Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2020 року по справі №826/17123/18, незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, наявність порушення при призначенні та/або проведенні перевірки може бути покладено в підстави позову про скасування податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення, якщо таке було прийнято за результатами перевірки.

Таким чином, суд приходить висновку про відсутність в наказі будь-яких посилань на конкретні фактичні підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, та не відображення у рамках яких заходів відповідач встановив невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, сумнівність яких саме операцій була встановлена податковим органом.

У зв`язку із цим суд прийшов до висновку, що прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області податкове повідомлення-рішення №5 від 22.11.2021 року та рішення про застосування фінансових санкцій №10666/02-32-07-05/ від 22.11.2021 року є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Так як, вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевіркою порушень вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 в справі № 826/17123/18.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 4540 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №5 від 22 листопада 2021 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій №10666/02-32-07-05/ від 22 листопада 2021 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого структурного підрозділу ДПС.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений структурний підрозділ ДПС (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Свентух Віталій Михайлович