Справа № 400/5279/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/5279/21
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС», в якому просить підтвердити обґрунтованість повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» (), застосованого рішенням ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.07.2020 року, яке знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, буд. 5.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що посадовою особою ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» відмовлено фахівцям ГУ ДПС у Миколаївській області в знятті залишків товарно-матеріальних цінностей (пального), що стало підставою для прийняття керівником ГУ ДПС у Миколаївській області рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «БЄЛ-ТРАНС».

Вказані обставини, на думку представника позивача, підтверджують правомірність рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Представником відповідача у відзиві зазначено, що твердження про відмову директором ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» у знятті залишків товарно-матеріальних цінностей (пального) є безпідставними, акт про відмову на місці не складався та директором не підписувався.

Також у відзиві зазначено, що директором повідомлено посадовим особам ГУ ДПС, що особливість конструкції вищезазначеного об`єкту не передбачає біля паливної цистерни будь-яких пристроїв виведення інформації (цифрове табло, циферблатів та ін.). Витратоміри - лічильники і рівнеміри-лічильники, які знаходяться у вищезазначеному пункті з`єднанні з GPS-трекерами, які надсилають інформацію через мережу Інтернет на монітор комп`ютера уповноваженої особи товариства. Таким чином, працівники ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» он-лайн відстежують необхідну інформацію у вищезазначеному пункті заправки.

Окрім цього, представник відповідача вказує, що саме в день перевірки, тобто 07 липня 2021 року директор ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» Панов В.С. надіслав на Viber на номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 - посадова особа ГУ ДПС у Миколаївській області) скрін монітора комп`ютера, де відображено залишки пального в паливній цистерні по вул. Новозаводська. будинок 5, місто Миколаїв. Після отримання вказаної інформації представники ГУ ДПС закінчили перевірку. Будь-яких результатів перевірки та висновків не розповіли.

Разом з тим, представник відповідача стверджує, що представниками ГУ ДПС взагалі не враховано, що директор ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» не мав можливість виконати вимогу про відкриття кришки цистерни у зв`язку з відсутністю доступу до резервуарів, а також відсутність необхідного обладнання та інструменту.

Крім цього, відкриття цистерни, в якій зберігались нафтопродукти без дотримання певних правил є порушенням правил пожежної безпеки і може спричинити негативні наслідки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до товариства з обмеженою відповідальністю «БЄЛ-ТРАНС» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги ГУ ДПС у Миколаївській області в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2021 року начальником ГУ ДПС у Миколаївській області виданий наказ №1191-П «Про проведення фактичної перевірки», яким наказано провести з 07 липня 2021 року фактичну перевірку ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» (код за ) за місцем здійснення діяльності: вул. Новозаводська, буд. 5, м. Миколаїв, тривалістю 10 діб.

З метою здійснення фактичної перевірки, 07 липня 2021 року посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області на підставі наказу №1191-П від 23.06.2021 року та направлень на перевірку від 07.07.2021 року №1529/14-29-09-02-10 та №1530/14-29-09-02-10 здійснено вихід за адресою вул. Новозаводська, буд. 5, м. Миколаїв, проте уповноваженою особою ТОВ «БЄЛ-ТРАНС».

Також, 07 липня 2021 року директору ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» вручено запит про надання документів, в якому зокрема, відповідно до вимог пп.20.1.9 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, із змінами та доповненнями, вимагається 07 липня 2021 року забезпечити, спільно з працівниками контролюючого органу, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (пального), які знаходяться за адресами об`єктів торгівлі та/або зберігання пального.

07 липня 2021 року посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області складено акт відмови від зняття залишків (пального) №824/14-29-09-02-12/37136296, в якому вказано, що директор ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» Панов В.С. відмовився забезпечити, спільно з працівниками контролюючого органу зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (пального), які знаходяться за місцем здійснення діяльності: вул. Новозаводська, буд. 5, м. Миколаїв.

Розглянувши звернення та додані до нього матеріали управління контролю за підакцизними товарами, ГУ ДПС у Миколаївській області про застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» (код за ), на підставі яких були з`ясовані обставини, передбачені Податковим кодексом України: відмова ТОВ «БЄЛ-ТРАНС» (код за ) забезпечити, спільно з працівниками контролюючого органу, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей (пального), про що складено акт відмови від зняття залишків (пального) від 07 липня 2021 року №827/14-29-09-02-12/37136296, керуючись статтею 94 розділу II Податкового кодексу України, 08 липня 2021 року о 16:18 начальником ГУ ДПС у Миколаївській області Прокоф`євим Д. прийнято рішення про застосування повного адміністративного арешту майна платника ТОВ «БЄЛ-ТРАНС», код ЄДРПОУ - 31736296, що перебуває за адресою: вул. Новозаводська, буд. 5, м. Миколаїв.

09 липня 2021 року ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося до суду в порядку ст.283 КАС України з позовною заявою про підтвердження обґрунтованості застосування повного адміністративного арешту майна відповідача.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

КАС України визначено особливості позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ та порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ. Статтею 283 КАС України врегульовано особливості провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів на підставі заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до приписів ч.2 ст.283 КАС України податковим органом заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом, у письмовій формі.

Відповідно до вимог підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

У відповідності до приписів підпункту 75.1.3 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з вимогами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи органу державної податкової служби мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування органу державної податкової служби, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (об`єкта), перевірка якого проводиться (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється), мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника органу державної податкової служби або його заступника, що скріплений печаткою органу державної податкової служби;

- копії наказу про проведення перевірки;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

За приписами пункту 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України. У відповідності до зазначеної норми, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим.

При цьому, перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України.

Враховуючи положення пункту 94.10 статті 94 ПК України така перевірка повинна завершуватися відповідним висновком суду, на підставі якого суд приймає рішення по суті порушеного питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідно до вимог підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Отже, однією з підстав для застосування арешту майна платника податків є відмова від проведення інвентаризації.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов`язань та оформлення її результатів врегульовано Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 року №879.

Згідно з вимогами пункту 1 розділу ІІ Положення №879 для проведення інвентаризації на підприємстві розпорядчим документом керівника підприємства створюється інвентаризаційна комісія з представників апарату управління підприємства, бухгалтерської служби (представників аудиторської фірми, централізованої бухгалтерії, суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи, яка здійснює ведення бухгалтерського обліку на підприємстві на договірних засадах) та досвідчених працівників підприємства, які знають об`єкт інвентаризації, ціни та первинний облік (інженери, технологи, механіки, виконавці робіт, товарознавці, економісти, бухгалтери). Інвентаризаційну комісію очолює керівник підприємства (його заступник) або керівник структурного підрозділу підприємства, уповноважений керівником підприємства.

У разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Зі змісту вказаної норми Положення №879 можна дійти висновку, що присутність посадових осіб органу, який оформив вимогу про проведення інвентаризації, під час її проведення не є обов`язковою.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що належною підставою для застосування арешту майна відповідно до підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 ПК України є відмова платника податків взагалі від проведення інвентаризації, а не відмова від її проведення у присутності посадових осіб контролюючого органу.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі №820/817/17.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав у позивача для застосування заходів впливу шляхом прийняття рішення про застосування повного адміністративного арешту майна відповідача з огляду на невиконання вимоги щодо зняття залишків пального.

Разом з тим, судом першої інстанції наголошено, що податковий орган повинен звернутися за підтвердженням адміністративного арешту майна в межах 96 годин, протягом яких суд може такий арешт підтвердити. Недотримання вищеозначеного строку, який в силу абз.2 п.94.10 ст.94 ПК України не може бути продовжений, унеможливлює правозастосування цієї норми в силу законодавчих приписів, а не розсуду суду.

Таким чином, враховуючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що на час розгляду справи адміністративний арешт майна платника податків - ТОВ «БЄЛ-ТРАНС», застосований рішенням від 08 липня 2021 року, є припиненим, а отже заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах по справам №820/3059/17 від 08 серпня 2018 року та №820/5045/18 від 16 грудня 2020 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.