Справа № 400/690/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 р. № 400/690/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 27.08.2021 року № 13 в частині,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1) про:

визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 1 від 27.08.2021 № 13 в частині відмови у призначені пенсії позивачу за віком на пільгових умовах за списком № 2;

зобов`язання відповідача зарахувати позивачу пільговий стаж за списком № 2 за час роботи на посаді складальника корпусів металевих суден у ПАТ «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з 29.03.1983 по 14.04.1983, з 28.11.1985 по 29.03.1993 та службу у Збройних Силах з 19.04.1983 по 18.05.1985;

зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов обґрунтовано позивачем тим, що відповідач протиправно не включив до його пільгового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці вищезазначені періоди роботи, на підставі чого відповідачем прийнято рішення від 27.08.2021 № 13 про відмову в призначені йому пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

15.02.2022 відповідачем 1 подано до суду клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якості співвідповідача у даній справі. Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.08.2021 № 13 приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області.

17.02.2022 ухвалою суду клопотання відповідача 1 задоволено, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі відповідач 2) залучено в якості співвідповідача у справі № 400/690/22, а також постановлено розпочати розгляд цієї справи спочатку.

15.02.2022 від відповідача 1 через канцелярію Суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просив відмовити у задоволені позову повністю. Відзив аргументовано тим, що до пільгового стажу позивача за Списком № 2 правомірно не враховано відомості, зазначені в трудовій книжці, оскільки:

у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах за списком № 2, внесені до неї відповідно до вимог пункту 2.14 Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція № 58). Тому для підтвердження спеціального трудового стажу позивачу необхідно було надати уточнюючу довідку про пільговий характер роботи та первинні документи, які підтверджують факт пільгової роботи, та відомості про проведення атестації робочих місць вперше. Будь-яких вищезазначених документів позивач не надав відповідачу 1;

за результатами розгляду заяви від 19.08.2021 та доданих до неї документів не було встановлено у позивача пільгового стажу за період роботи на посаді складальника корпусів металевих судів з 29.03.1983 по 14.04.1983, а тому відсутні підстави для зарахування періоду проходження військової служби з 19.04.1983 по 18.05.1985;

позивач у заяві від 19.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 не просив зарахувати відповідні періоди роботи до пільгового стажу з Списком № 2, а тому його позовна вимога про зарахування цих періодів є передчасною.

22.02.2022 позивач подав до Суду відповідь на відзив відповідача 1, в якому заперечив проти аргументів відповідача 1. Позивач зазначив, що він працював на Миколаївському суднобудівному заводу «Океан» 100 % робочого часу зі шкідливими умовами праці на посаді складальника корпусів металевих судів (код ЗКППТР 18187), що входить до виробництв, робіт, професій, посад і показників із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». На підтвердження пільгового стажу позивачем надано відповідачу 1 трудову книжку, в якій зазначена посаду, яку він займав у Миколаївському суднобудівному заводі «Океан», та яка відповідає посадам, зазначеним у Списку № 2. Також позивач стверджує, що ним подано до відповідача 1 накази і протоколи про проведення атестації робочих місць з переліками робочих місць, що підтверджують його право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2.

Відповідач 2 правом на подачу відзиву не скористався. Адміністративний позов і ухвала суду від 17.02.2022 про відкриття провадження надіслані відповідачу 2 в його електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримані ним відповідно 27.02.2022 і 26.02.2022, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

На підставі частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши заяви по суті, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

З 29.03.1983 по 14.04.1983 позивач працював на посаді складальника корпусів металевих суден в цеху 11 Миколаївського суднобудівного заводу «Океан». Звільнений із займаної посади у зв`язку із призовом на строкову військову службу. Вказані юридичні факти підтверджуються записами №№ 4 і 5 трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с. 18).

Згідно із записами у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 (непронумерований, записаний після п`ятого запису) та у військовому квитку позивача НОМЕР_2 (пункт 10) (а.с. 15) з 19.04.1983 по 21.03.1985 проходив строкову військову службу.

З 28.11.1985 по 28.03.1993 позивач знову працював на посаді складальника корпусів металевих суден в цеху 11 Миколаївського суднобудівного заводу «Океан», а з 29.03.1993 переведений на посаду техніка-конструктора, про що зазначено у записах №№ 8-10 трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с. 18).

Після звільнення позивача з посади складальника корпусів металевих суден в цеху № 11 зазначена посада входила до переліку робочих місць, виробництв, професій, якими підтверджувалось право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, що були затверджені:

наказом голови правління Відкритого акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Океан» від 25.01.1995 № 63 (а.с. 30);

наказом Відкритого акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Океан» від 25.03.1998 № 217/о (а.с. 29);

наказом Генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Океан» від 30.05.2003 № 536/о (а.с. 31-34).

Відповідно до архівної довідки Державного архіву Миколаївської області від 08.07.2021 № П-638/03-05/1 Миколаївський суднобудівний завод «Океан» з квітня 1995 року перейменовано у відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Океан», з жовтня 2000 року відкрите акціонерне товариство «Дамен Шіпярдс Океан», з вересня 2008 року у публічне акціонерне товариство «Вадан Ярдс Океан», з березня 2011 року у публічне акціонерне товариство «Миколаївський суднобудівний завод «Океан» (а.с. 27).

19.08.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою за призначенням пенсії за віком за Списком № 2 (а.с. 22-23), до якої позивачем було додано, зокрема та невиключно, копію військового квитка, та документ від 08.07.2021 № П-638/03-05, тобто лист Державного архіву Миколаївської області (а.с. 27-34).

На день звернення до відповідача 1 за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах, як зазначено в оскаржуваному рішенні, позивачу виповнилось 57 років 3 місяці 5 днів, страховий стаж становив 41 рік 7 місяців 2 дні.

Згідно з абзацом тринадцятим пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За принципом екстериторіальності відповідальним за розгляд заяви позивача від 19.08.2021 було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

За результатами розгляду заяви позивача від 19.08.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 27.08.2021 № 13. У цьому рішенні зазначено, що до пільгового стажу за Списком № 2 не враховано відомості, зазначені в трудовій книжці, оскільки не надана уточнююча довідка про пільговий характер роботи, первинні документи, які підтверджують факт пільгової роботи, відсутні відомості, коли атестація робочих місць проводилась вперше.

Про вищезазначене рішення, його зміст позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 30.08.2021 № 1400-0304-8/65256 (а.с. 24-25).

Вважаючи таке рішення протиправним позивач звернувся до суду з цим позовом. Позивач переконаний, що відповідач порушив його право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідних для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з абзацами першим і другим пункту 2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Оскільки на сьогоднішній день в Україні не запроваджено пенсійне забезпечення через професійні та корпоративні фонди, тому порядок призначення пенсії на пільгових умовах визначається нормами Закону № 1058-ІV.

Абзацом першим підпункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до абзаців двадцять четвертого - двадцять шостого підпункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Отже, однією з умов для зменшення пенсійного віку чоловікам для отримання пенсії за віком на пільгових умовах є наявність не менше 6 років 3 місяців стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 (половина стажу на зазначених роботах від 12 років 6 місяців).

Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України №? 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (далі Порядок №? 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Отже, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Таким чином, пільговий стаж позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком№ 2 повинен бути підтверджений:

документами про відповідні умови праці за час виконання роботи до 21.08.1992;

результатами атестації відповідного робочого місця за умовами праці після 21.08.1992.

Що стосується документів про відповідні умови праці за час виконання позивачем відповідних робіт до 21.08.1992, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) (чинного станом на 21.08.1992) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Тобто законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 31.07.2018 у справі № 235/1112/17 та від 11.08.2021 у справі № 172/1079/16-а.

Натомість, як встановив суд, записи у трудовій книжці позивача, що стосуються спірних періодів роботи, заповнені відповідно до вимог розділу 2 Інструкції про порядок введення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (чинна у період заповнення трудової книжки позивача).

Згідно із трудовою книжкою позивач працював на Миколаївському суднобудівному заводі «Океан» з 29.03.1983 по 14.04.1983 та з 28.11.1985 по 28.03.1993 в цеху 11 складальником корпусів металевих суден. Відомості про неповний робочий день позивача у зазначені періоди у трудовій книжці відсутні.

Тобто ці записи чітко містять інформацію щодо характеру роботи позивача у спірні періоди.

Зазначена посада міститься в підпункті «а» пункту 3 розділу XV Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 (чинна до 01.01.1992), а також у підпункті «а» пункту 3 розділі XІV Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, робота в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (чинна до 11.03.1994).

Тому суд прийшов до висновку, що трудовою книжкою позивача підтверджується відповідний пільговий стаж роботи на посадах, що передбачені Списком № 2, із зайнятістю повний робочий день. Відтак позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження відповідного пільгового стажу у період його роботи до 21.08.1992.

Щодо результатів атестації відповідного місця за умовами праці після 21.08.1992 суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку № 383 зазначена постанова (постанова Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці») набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92 відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Суд встановив, що посада складальника корпусів металевих суден в цеху № 11 є в Переліку робочих місць, виробництв, професій, якими підтверджувалось право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, що затверджені наказом голови правління Відкритого акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Океан» від 25.01.1995 № 63 (а.с. 30). Цей документ було подано позивачем до відповідача як додаток до заяви про призначення пенсії від 19.08.2021.

Отже, право позивача на пенсію за віком на пільгових умовах за роботу на посаді складальника корпусів металевих суден є підтвердженим, оскільки відповідний наказ на підприємстві видано до 21.08.1997.

Тобто пільговий стаж позивача на посадах, передбачених Списком № 2, після 21.08.1992 підтверджується трудовою книжкою та результатами атестації відповідного робочого місця.

Тому бездіяльність щодо не зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 2 періодів його роботи з 29.03.1983 по 14.04.1983 та з 28.11.1985 по 29.03.1993 є протиправною.

Щодо незарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах періоду служби в армії суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом другим частини першої 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 513/1195/16-а та від 01.03.2021 у справі № 127/1762/17.

Суд встановив, що позивач працював складальником корпусів металевих суден та звільнений з цієї посади 14.04.1983 у зв`язку з призовом на строкову військову службу.

Таким чином, позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Враховуючи викладені обставини, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Отже, позивачу неправомірно відмовлено у зарахуванні до спеціального стажу час служби в армії, а відтак відповідач 2 незаконно прийняв рішення про відмову в призначені пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 27.08.2021 № 13, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вчинити певні дії.

Проте, суд встановив, що заяву позивача за призначенням пенсії від 19.08.2021 розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. І саме останнім було прийнято оскаржуване рішення.

Тому позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (пункт 64 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява № 40450/04).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (пункт 95 рішення ЄСПЛ у справі «Аксой проти Туреччини» від 18.12.1996 (заява № 21987/93).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (пункт 101 рішення ЄСПЛ у справі «Джорджевич проти Хорватії» від 24.07.2012 (заява № 41526/10); пункти 36-40 рішення ЄСПЛ у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» від 06.11.1980 (заява № 7654/76). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29.08.2012 № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Отже, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до другого речення частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому, вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Як вже суд встановив і зазначив вище, рішення відповідача 2 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком, яке прийняте через відсутність необхідного пільгового стажу на роботах зі шкідливими умовами праці (за Списком № 2) 7 років 6 місяців, є протиправним.

Тому суд прийшов до висновку, про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом:

визнання протиправним і скасуванням рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії від 27.08.2021 № 13;

зобов`язання відповідача 2 зарахувати позивачу до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, період роботи на посаді складальника корпусів металевих судів цеху № 11 з 29.03.1983 по 14.04.1983 та з 28.11.1985 по 29.03.1993, період проходження позивачем строкової військової служби в Радянській Армії з 19.04.1983 по 18.05.1985;

зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву позивача від 19.08.2021 з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 18.01.2022, що міститься в матеріалах справи (а.с. 1), підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 992,40 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тозму ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2, рішення якого оскаржувалось.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020; ) Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 27.08.2021 № 13.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; код за ):

зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, період роботи на посаді складальника корпусів металевих судів цеху № 11 з 29.03.1983 по 14.04.1983 та з 28.11.1985 по 29.03.1993, період проходження позивачем строкової військової служби в Радянській Армії з 19.04.1983 по 18.05.1985;

повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) від 19.08.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, викладених у цьому рішенні суду.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду (адреса: проспект Гагаріна, 19-21, м. Одеса, 65039).

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 23 травня 2022 року