Справа № 420/902/22
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/902/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області 22 грудня 2021 року за №6.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, є платником податків на загальній системі оподаткування та не має статусу платника податку на додану вартість.

Позивач вказав, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за наслідками незаконно проведеної фактичної перевірки, оскільки перевірка проведена з порушенням закону про мораторій на фактичні перевірки (п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України).

Позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за наслідками незаконно призначеної фактичної перевірки, оскільки перевірка призначена за відсутності підстав для її призначення, хоча у наказі на її призначення містилося посилання на пп.80.2.2 та пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Відповідно до висновків відповідача, позивач продовжував не проводити розрахункові операції через РРО вже після оголошення про початок фактичної перевірки та у присутності перевіряючих осіб. Сума готівкових коштів 2425 гривень 50 копійок вказана у складеному перевіряючими особами опису наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків. Цей опис складений станом на 23.11.2021 р. 15 годин 00 хвилин. Тобто, між початком фактичної перевірки та встановленням наявності надлишку готівкових коштів пройшло 10 хвилин, впродовж яких перевіряючі особи залишалися у місці розрахунків та жодні розрахункові операцій не здійснювалися.

Позивач також зазначив, що податкове повідомлення-рішення прийняте з порушенням вимог ст.61 Конституції України, адже позивачем було вчинене одне й те ж саме продовжуване порушення, за яке його притягнуто до відповідальності двічі.

Також позивач зазначив, що податкове повідомлення-рішення прийняте з неправильним застосуванням п.10 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої за неподання звітності та фіскальних звітних чеків, хоча мало місце не неподання фіскального звітного чеку, а його несвоєчасне подання.

На думку позивача, податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі необґрунтованого висновку про наявність фіскального чеку від 05.08.2020 р. №536, однак такий фіскальний чек не створювався. Чек з таким номером був створений 10.08.2020 року, а 05.08.2020 року розрахункові операції позивачем взагалі не проводилися, що підтверджується відомостями у КОРО та денними Z-звітами за 3 та 10 серпня 2020 року.

Також відповідач вважав, що він не може бути притягнутий до відповідальності за неподання під час проведення перевірки (у термін до 25 листопада 2021 року) документів, які підтверджують облік товарів, оскільки обов`язок вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів виник лише з дати набуття чинності таким порядком (27.11.2021р.).

Ухвалою від 19.01.2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Зазначено, що розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

10.02.2022 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ГУ ДПС в Одеській області на підставі наказу №8092-п від 09.11.2021 року проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса господарської одиниці: АДРЕСА_1 .

Фахівцями управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області з метою здійснення контролю, недопущення порушень у сфері підакцизних товарів було проведено аналіз господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та встановлено, що позивачем 05.08.2020 року було реалізовано підакцизний товар (сигарети «Парламент») через реєстратор розрахункових операцій без використання режиму програмування, а саме: без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Зазначене прямо визначено в Доповідній записці управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області від 23.10.2021 року №2544/15-32-07-06-07.

Відповідач вказав, що норма пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідач вважав, що наказ ГУ ДПС в Одеській області про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 №8092-п від 09.11.2021 року є правомірним, прийнятим згідно із вимогами чинного законодавства, а тому проведена перевірка є цілком законною.

Після ознайомлення з наказом та направленнями, ФОП ОСОБА_1 розписався у зазначених направленнях та було розпочато фактичну перевірку.

За результатами перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки від 26.11.2021 року № 25696/15/53/РРО/ НОМЕР_1 та встановлено наступні порушення: п. 1, 2, 7, 9, 11, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями); п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Позивач від підписання, ознайомлення та отримання акту перевірки відмовився. Зауважень до акту перевірки не надано.

Перевіркою встановлено, зокрема: розрахункова операція на суму 136 грн. не проведена через РРО. Розрахунковий документ не надано; розрахункові операції на загальну суму 2 266,22 грн. не проведені через РРО (п. 1, 2 ст. 3 Закон № 265); ненадання до органів ДПС України звітності пов`язаної з застосуванням РРО за 14.10.2021 року (п. 7, 9 ст. 3 Закон № 265); проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості (п. 11 ст. 3 Закон № 265); порушення порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації, а саме: ненадання під час перевірки документів на підтвердження обліку та походження товарів на загальну суму товару 28515,20 грн. (п. 12 ст. 3 Закон № 265); ненадання документів, які належать та пов`язані із предметом перевірки (п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС в Одеській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.12.2021 року № 6 на суму штрафних санкцій 63787,20 грн.

Порушення підтверджується фіскальним чеком РРО від 05.08.2020 року №536, у якому наявний запис «ПАРЛАМЕНТ СЛ» без зазначення коду УКТ ЗЕД.

Відповідач вказав, що звіт за 14.10.2021 року було направлено 15.10.2021 року, при цьому 14.10.2021 року було здійснено продаж сигарет «РОТМ ДЕМИ МИКС», «ПРИМА ЛЮКС» та «КЕМЕЛ».

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №367492, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим комітетом Одеської міської ради 31.10.2000 року (а.с. 9).

Наказом в.о. начальника ГУ ДПС в Одеській області від 09.11.2021 року №8092-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 », на підставі ст.20, п.п.80.2.2, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80, п.522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, наказано провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_2 , адреса господарського об`єкту: АДРЕСА_1 , з 17.11.2021 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 02.07.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками додатків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку (а.с. 47).

12.11.2021 року в.о. заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області видано направлення на перевірку №15422 та №15423 на проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 з 17.11.2021 року тривалістю 10 діб (а.с. 50-51).

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 складено Акт про результати фактичної перевірки від 26.11.2021 року №25696/15/53/РРО/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення: п. 1, 2, 7, 9, 11, 12 ст.3 Закону України від 06.07.1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями); п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України (а.с. 52-55).

Перевіркою, зокрема, встановлено: розрахункова операція на суму 136 грн. не проведена через РРО; розрахунковий документ не надано; розрахункові операції на загальну суму 2 266,22 грн. не проведені через РРО (п. 1, 2 ст. 3 Закон № 265); ненадання до органів ДПС України звітності пов`язаної з застосуванням РРО за 14.10.2021 року (п. 7, 9 ст. 3 Закон № 265); проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів без використання режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості (п. 11 ст. 3 Закон № 265); порушення порядку обліку товарних запасів за місцем реалізації, а саме: ненадання під час перевірки документів на підтвердження обліку та походження товарів на загальну суму товару 28515,20 грн. (п. 12 ст. 3 Закон № 265); ненадання документів, які належать та пов`язані із предметом перевірки (п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України).

За результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДПС в Одеській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 22.12.2021 року №6, згідно з яким до ФОП ОСОБА_1 застосована штрафна санкція на загальну суму 63787,20 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій (а.с. 68).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5.).

Згідно п.80.4 ст.80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, зокрема, таке.

Установити мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім:

документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків;

документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Доводи позивача щодо незаконності проведення фактичної перевірки через запроваджений мораторій на її проведення суд вважає безпідставними, оскільки пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, який наведено вище, містить низку виключень з заборони на проведення фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Так, зазначений мораторій не поширюється на фактичні перевірки в частині порушення вимог законодавства в частині:

обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

цільового використання пального та спирту етилового платниками податків;

обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до наказу ГУ ДПС в Одеській області від 09.11.2021 року № 8092-п метою призначеної відповідачем перевірки було визначено саме необхідність здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

Тобто, наведена у наказі мета перевірки цілком підпадає під виключення з запровадженого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України мораторію.

Щодо посилань позивача на відсутність підстав для призначення фактичної перевірки наказом від 09.11.2021 року № 8092-п, суд погоджується з доводами позивача, виходячи з такого.

Як з`ясовано судом зі змісту оскаржуваного наказу, підставами до призначення фактичної перевірки у ньому наведено підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. У наказі зазначено, що перевірка проводитиметься з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками додатків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку.

За приписами означених норм (у редакції ПК України, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2); у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5.)

Проаналізувавши зміст наказу відповідача, суд доходить висновку, що у ньому відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім як на норми, що регулюють питання призначення перевірки, - підпункти 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України; у наказі, який став підставою проведення перевірки, в результаті якої прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не відображено в рамках, яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності ФОП ОСОБА_1 вимогам чинного законодавства.

Зазначаючи у наказі мету перевірки, відповідач по суті перелічив усі виключення із запровадженого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України мораторію на проведення фактичних перевірок, проте фактичні підстави (обставини), що викликали необхідність здійснення податкового контролю за діяльністю позивача у формі фактичної перевірки, не навів.

Доводи відповідача у відзиві про те, що норма пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України містить дві окремі підстави для проведення фактичної перевірки, які відділенні сполучником «а також», суд до уваги не бере, оскільки наказ на перевірку взагалі не містить обґрунтування жодної з можливих підстав перевірки, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 ПК України.

Щодо посилань відповідача у відзиві на доповідну записку відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Одеській області від 23.11.2021 року № 2544/15-32-07-06-07 заступнику начальника ГУ ДПС в Одеській області про реалізацію позивачем 05.08.2020 року підакцизного товару (сигарети) через РРО без використання режиму програмування (без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів) суд зауважує, що в наказі від 09.11.2021 року № 8092-п відсутні будь-які посилання на цей документ як на підставу видання наказу, не наведені фактичні обставини щодо виявлення можливого порушення позивачем податкового законодавства, про які йдеться у доповідній.

Крім того, суд звертає увагу, що додатком до доповідної записки вказано витяг з бази на 1 аркуші, у той час як до відзиву на позов відповідач додав два аркуші витягів з бази (а.с.62, 63), не зазначивши з якого саме витягу та де саме вбачається порушення позивачем порядку проведення розрахунків, нібито вчинене 05.08.2020 року.

Також суд зауважує, що у відзиві відповідач наполягає на тому, що фактична перевірка була призначена на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, навіть не згадуючи пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, однак перший (пп.80.2.5) не передбачає як підставу фактичної перевірки наявність та/або отримання інформації про можливі порушення законодавства щодо здійснення розрахункових операцій, і наказ від 09.11.2021 року № 8092-п інформації про порушення позивачем законодавства щодо здійснення розрахункових операцій також не містить.

Доводи відповідача з посиланням на правові висновки Верховного Суду у постанові від 04.03.2021 року у справі № 420/1171/17 про те, що наявність службової записки з викладенням інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби, може розглядатись як передбачена пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України підстава для проведення фактичної перевірки та відповідно може мати наслідком прийняття наказу про фактичну перевірку, суд до уваги не бере, оскільки вказаної вище постанови Верховного Суду ЄДРСР не містить.

До того ж, згідно наведеної відповідачем правової позиції, окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки, зокрема, відсутність або неповнота посилань на конкретні пункти чинного законодавства, не повинні розглядатися як підстава для визнання спірного наказу протиправним, якщо зі змісту спірного наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки.

Із наведеного випливає, що визначальною є можливість ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення відповідної перевірки, однак у даній справі така можливість ідентифікувати фактичну підставу для призначення перевірки відсутня, і дефект наказу полягає не у відсутності посилань на конкретний пункт чинного законодавства, а саме у відсутності в наказі фактичної підстави для перевірки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, вирішений порядок застосування правових позицій Верховного Суду, відповідно до якого у випадку, якщо в різних постановах Верховного Суду викладені різні правові висновки з цього питання, то суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Тому суд застосовує до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16.09.2021року у справі №120/1431/20-а, від 12.10.2021 року у справі № 120/5229/20-а, від 28.10.2021 року у справі №520/10214/2020, щодо порядку застосування пп. 80.2.5 пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України, відповідно до яких передумовою призначення фактичної перевірки у контролюючого органу повинна бути наявна інформація про порушення вимог законодавства платника податків, окрім того наказ на проведення фактичної перевірки повинен містити посилання на фактичні підстави (обставини), що зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

Одночасно, суд погоджується з доводами відповідача з посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі № 816/228/17 про те, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Водночас підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У даній справі йдеться не про будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, а про відсутність у наказі фактичних підстав для призначення перевірки. Отже таке порушення взагалі виключає можливість проведення перевірки, а відповідно, і прийняті за результатами такої перевірки рішення, якщо вона все ж таки була проведена, не можуть вважатися правомірними.

Також суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.01.2021 року у справі № 460/1239/19, згідно яких незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду та дійшовши висновку про протиправність призначення фактичної перевірки наказом від 09.11.2021 року № 8092-п, та як наслідок про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд вважає, що відсутня необхідність надавати оцінку решті доводів позивача щодо протиправності вказаного рішення контролюючого органу.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 22.12.2021 року №6, тому вказане рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - повному задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути на його користь з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області 22 грудня 2021 року за №6.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів