Справа № 804/1698/18
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 травня 2022 року Справа №804/1698/18

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення в адміністративній справі №804/1698/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду (суддя Віхрова В.С.) перебувала адміністративна справа №804/1698/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати пенсійних виплат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), за минулий час, а саме за період з 01.08.2014 року по 01.05.2017 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належної їй пенсії за минулий час, а саме за період з 01.08.2014 р. по 01.05.2017 р.;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 набрало законної сили 13.05.2019 року.

20.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №804/1698/18, в якій просила:

- застосувати судовий контроль за виконанням судового рішення по адміністративній справі №804/1698/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати у місячний строк звіт про його повне виконання.

В обґрунтування заяви зазначено, що рішення суду у справі №804/1698/18 від 12.04.2019 року відповідачем не виконано.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у справі №804/1698/18 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі №804/1698/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Встановлено судовий контроль за виконанням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18.

Зобов`язано суб`єкта владних повноважень, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подати у десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали звіт про виконання судового рішення від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18.

23.06.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18.

В звіті зазначено, що на виконання рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено нарахування пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 34605,10 грн.

Відповідачем вказано, що у зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок щодо виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позбавлене можливості провести виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 34605,10 грн. Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в межах покладених судом зобов`язань.

09.08.2021 року позивачем подано клопотання про накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У зв`язку з переглядом Третім апеляційним адміністративним судом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.06.2021 року у справі №804/1698/18 та залишенням без змін означеної ухвали постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 року, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року призначено до розгляду клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу в судовому засіданні на 24.02.2022 року.

У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» справу знято з розгляду 24.02.2022 року.

Від заявника надійшло клопотання про розгляд клопотання в письмовому провадженні без участі представника ОСОБА_1 .

Судом здійснено розгляд поданого звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу в порядку письмового провадження.

Розглянувши поданий Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 23.06.2021 року до суду звіт, встановлено наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 382 КАС України передбачено підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

У відповідності до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Частиною 2 ст. 382 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії за період з 01.08.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 34605,10 грн.

Відповідачем вказано, що у зв`язку з тим, що Кабінетом Міністрів України не визначено порядок щодо виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області позбавлене можливості провести виплату пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 року по 30.04.2017 року в розмірі 34605,10 грн. Таким чином, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в межах покладених судом зобов`язань.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Бюджет Пенсійного фонду України затверджується Кабінетом Міністрів України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженими Указом Президента України від 06.04.2011 року №384/2011, Пенсійний фонд України готує: пропозиції щодо формування та реалізації державної політики у сфері пенсійного забезпечення та соціального страхування, бере у межах своїх повноважень участь у розробці прогнозних показників економічного і соціального розвитку України та проекту Державного бюджету України, планує свої доходи та видатки, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України, складає звіт про його виконання та подає їх в установленому порядку міністру праці та соціальної політики для внесення на розгляд Кабінету Міністрів України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 Пенсійний фонд України з 01.04.2021 року перейшов до централізованого фінансування виплати пенсій.

Згідно з п. 13 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 30.08.1999 року №1596 під час централізованого перерахування коштів списки одержувачів пенсій подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики. На підставі складених документів, Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року №280, Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно з п. 10 Порядку казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 року №312 асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок, Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Для перерахування коштів Пенсійного фонду України з його рахунків, відкритих у Казначействі, на рахунки Пенсійного фонду України, відкриті в АТ «Ощадбанк», Пенсійний фонд України подає платіжні доручення Казначейству.

Отже, чинним законодавством передбачено, що виплата пенсій є функцією, що покладена на Пенсійний фонд України, який є окремою юридичною особою.

Грошові кошти у вигляді перерахованої пенсії, яка належить позивачу не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливе лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок державного бюджету.

Невиплата грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не має юридичної можливості виконати судове рішення в частині виплати коштів, нарахованих за рішенням суду. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, слід зазначити, що згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Отже, враховуючи вищевикладене, нараховані на виконання рішень суду кошти підлягають виплаті в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Відповідачем у звіті зазначено про відсутність порядку щодо виплати соціальних виплат по внутрішньо переміщеним особам, які не виплачені за минулий період.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 року № 649 затверджено «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» (далі Порядок № 649).

Порядок № 649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Додатково суд звертає увагу, що Порядок №649 не містить обмежень щодо виплати заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду будь-яким особам, в тому числі і внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 649 черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Пунктом 5 Порядку № 649 встановлено, що для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

- документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

- копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

- розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (пункт 6 Порядку № 649).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 649 виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

За правилами статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Наведена норма кореспондується із положеннями статті 370 КАС України, згідно якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Поданий відповідачем звіт, крім зазначення про відсутність порядку виплати коштів внутрішньо переміщеним особам, не містить жодних посилань на конкретні дії та рішення вказаного суб`єкта владних повноважень, спрямовані на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18.

Суд вказує на неправомірність посилання відповідача на відсутність порядку виплати коштів внутрішньо переміщеним особам, оскільки виплата пенсійних виплат за минулий період за рішенням суду врегульована Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року № 649.

При цьому не надано також жодних доказів, які б вказували на вчинення відповідачем дій задля виконання рішення суду.

Відповідачем не наведено та не надано доказів на підтвердження причин невиконання протягом тривалого періоду часу з травня 2019 року (місяць набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18) по день подання звіту (23.06.2021 року) рішення суду; не надано доказів які саме дії вчинялися відповідачем як в 2019 році, 2020 році, так і в 2021 році для виконання рішення суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України , заява №60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України від 20.07.2004, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia від 28.11.2006, заява №30779/04).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частин першої, другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 у повному обсязі і потребують з`ясування судом, суд дійшов висновку щодо визнання поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 таким, що не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки на час розгляду поданого звіту повної виплати заборгованості невиплаченої пенсії у сумі 34605,10 грн., позивачу здійснено не було, доказів іншого не надано.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк для подання звіту.

Основним призначенням стадії виконання судового рішення є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Судове рішення є обов`язковим до виконання для всіх, і в тому числі для Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

З огляду на викладене, враховуючи викладені у звіті обставини, суд на підставі частини 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за необхідне встановити новий строк для подання відповідачем звіту про виконання судового рішення в цій справі.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 254, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу - відмовити.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для подання звіту про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18.

Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, подати у десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали звіт про виконання судового рішення від 12.04.2019 року у справі №804/1698/18 з наданням доказів вжиття пенсійним органом заходів для виконання означеного рішення суду в частині виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 34605,10 грн.

Попередити керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, що до нього, в разі ненадання своєчасно звіту про виконання рішення, будуть вжиті заходи впливу, викладені в ст.382 КАС України.

Копію цієї ухвали надіслати сторонам по справі.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова