Справа № 280/11137/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2022-02-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року о 09 год. 55 хв.Справа № 280/11137/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової В.І.

представника позивача Гончарової Я.М.,

представника відповідача Лисенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ»

до Запорізької митниці

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (далі позивач) Запорізької митниці (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/00326;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000049/2 від 03.11.2021.

Ухвалою суду від 22.11.2021 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 21.12.2021.

Ухвалою суду від 21.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.01.2022.

Підготовче засідання призначене на 18.01.2022 відкладено на 09.02.2022.

09.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено розгляд адміністративної справи по суті на 16.02.2022.

16.02.2022 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним надано всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару, який переміщується через митний кордон України, які відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлені під час перевірки поданих документів розбіжності є безпідставними.

Представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що в поданих позивачем документах на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару було виявлено недоліки, у зв`язку з чим витребувано додаткові документи, які не були надані позивачем в повному обсязі. Зазначає, що позивачем не підтверджено заявлену митну вартості імпортованого товару, що зумовило відсутність підстав для оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю. Крім того, відповідач вказали на те, що митним органом у встановленому законом порядку було встановлено, що вартість імпортованого позивачем товару є вищою ніж заявлена, що зумовило прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник відповідача просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19.10.2021 між ТОВ «УТД ТЕХПРОМ» (покупець) та ООО «БИМС СТРОЙ» (продавець) укладено контракт №RU-UK/2, відповідно до пункту 1.1 якого, продавець зобов`язується передавати покупцю у власність будівельну балку виробництва в асортименті, кількості та строки погоджені сторонами у специфікаціях, які є додатками до договору, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати товар згідно умов договору.

Судом встановлено, що до митного контролю та митного оформлення 02.11.2021 позивачем засобами електронного зв`язку надіслано митну декларацію в режимі ІМ 40, якій присвоєно №UA112080/2021/010866 на товар: «1.Вироби дерев`яні будівельні: балка будівельна 1,8м (WS 20 Classic+) 400 шт(720м.пог.), балка будівельна 2,65 (WS 20 Classic+) 550 шт (1457,5м.пог.), балка будівельна 3м (WS 20 Classic+) 200шт(600м.пог.), балка будівельна 3,9м (WS 20 Classic+) 400шт(1560м.пог.). Являють собою балки фанерно-дерев`яні БДК-1 з пластиковими заглушками на кінцях. Торговельна назва WS 20 Classic+. Двотаврові балки використовують як опорні (підтримуючі) елементи при влаштуванні горизонтальної (в тому числі похило-горизонтальної) опалубки для бетонування монолітних конструкцій, або в якості балок для міжповерхових перекриттів будівель. При виготовленні використовують багатошарову фанеру товщиною 27+3мм, облицьовану для вертикальної стійки плівкою, і сосновий брус перерізом 80х40мм. Виробник: ООО «БИМС СТРОЙ». Країна виробництва: RU».

При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, керуючись ч.3 ст.53 Митного кодексу України орган доходів і зборів дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме:

1. Згідно специфікації від 19.10.2021 №1, п.4.4 контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2 продавець надає покупцю сертифікат якості, який до митного оформлення не надавався. За ЕМД виробником товару є ООО «БИМС СТРОЙ». Однак, документального підтвердження щодо цього твердження не надано. Для підтвердження виробника товарів можуть бути надані документи, в тому числі: копія ліцензії на виробництво товару; копія нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копія сертифікату та систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копія свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN;

2. Згідно п.5.5 контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківський платіжний документ б/н від 20.10.2021 містить відомості, що оплата на суму 2212125,00 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, специфікації 19.10.2021 №1» та не містить посилання на інвойс від 19.10.2021 №132;

3. В наданому до митного оформлення інвойсі 19.10.2021 №132 відсутні банківські реквізити покупця (IBAN, SWIFT);

4. Згідно п.8 Специфікації 19.10.2021 №1 сторони домовилися провести вибірку товару 15.10.2021, однак інвойс №132, специфікація №1, контракт №RU-UK/2 датовані 19.10.2021;

5. Відповідно до п.1.1 контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, продавець зобов`язується передати товар в строки, узгоджені в специфікації, однак в специфікації від 19.10.2021 №1 вони не зазначені.

Враховуючи викладене, згідно вимог ч.3 ст.53 МКУ позивачу повідомлено про необхідність протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

03.11.2021 декларантом додатково надіслано: лист б/н від 03.11.2021; сертифікат відповідності №RU.MCC.175.351.35835 від 02.07.2020; товарна накладна від 27.10.2021 №124.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA112080/2021/000049/2 від 03.11.2021 та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA112080/2021/0003326.

Позивач, не погодився з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч.1 ст.248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 ст.52 Митного кодексу України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Такими документами є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 Митного кодексу України).

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що до виключної компетенції митних органів відноситься вирішення питання перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, а також самостійного її визначення у встановлених Законом випадках. Даний висновок узгоджується з основним принципом оцінки товарів для митних цілей, закріпленим у ст.VII Генеральної асамблеї з тарифів і торгівлі «Оцінка товарів для митних цілей», згідно з яким оцінка імпортованого товару для митних цілей має базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на якій розраховується мито, або аналогічного товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.53 Митного кодексу України, митниця має право запитувати додаткові документи в разі виявлення під час митного оформлення розбіжностей в документах, перелік яких визначений ч.2 даної статті.

При цьому, суд зазначає, що підставою для витребування додаткових документів не є наявність недоліків (описок, помилок, тощо), як таких, а наявність саме недоліків, які впливають на правильність визначення митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на такий недолік як те, що позивачем не було до митного оформлення сертифікат якості на товар, який імпортувався, то суд зазначає, що сертифікат якості не є тим документом, який підтверджує правильність визначення митної вартості товару, відповідно до положень ч.1 ст.53 МК України. А тому відсутність сертифікату якості або недоліки у його оформленні не можуть бути підставою для сумнівів стосовно правильності визначення декларантом заявленої митної вартості та/або для витребування додаткових документів для її підтвердження.

Стосовно зазначення митного органу про такий недолік, як «Згідно п.5.5 контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, продавець виставляє покупцю рахунок протягом 5 робочих днів з дня підписання контракту. Наданий банківський платіжний документ б/н від 20.10.2021 містить відомості, що оплата на суму 2212125,00 руб. здійснена «в рахунок оплати контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, специфікації 19.10.2021 №1» та не містить посилання на інвойс від 19.10.2021 №132», суд зазначає, що зазначене жодним чином не перешкоджало митному органу перевірити заявлену митну вартість товару.

Так, специфікація №1 від 19.10.2021 містить детальний опис товару, який постачається за контрактом, а також містить загальну вартість товару, що імпортується. Аналогічну інформацію щодо товару та його ціни містить і інвойс №132 від 19.10.2021.

Суд зазначає, що відсутність посилання у платіжному дорученні саме на інвойс не перешкоджає перевірці заявленої митної вартості, оскільки у митного органу були в наявності усі документи (контракт, специфікація, інвойс, платіжне доручення) у сукупності та такі документи один одному не суперечили та підтверджували заявлену декларантом митну вартість імпортованого товару.

Щодо посилань митного органу на те, що в інвойсі від 19.10.2021 №132 відсутні банківські реквізити покупця (IBAN, код IC/SWIFT), суд зазначає, що зазначене жодним чином не впливає на митну вартість імпортованого товару. Митний орган не зазначає, яким чином зазначена обставина вплинула чи могла вплинути на митну вартість товару.

В свою чергу, суд зазначає, що реквізити на які посилається митний орган впершу чергу необхідні банківським установам, які виконують фінансові операції. В даному випадку з платіжного доручення від 20.10.2021 №637110869 встановлено, що платіж проведено банком того ж дня, доказів протилежного відповідачем не надано.

А відтак інвойс, як і інші документи які супроводжували поставку товару, надавали можливість провести розрахунки із продавцем товару та містили інформацію щодо його банківського рахунку, а митний орган мав змогу перевірити митну вартість товару без витребування додаткових документів.

Стосовно виявлених митним органом недоліків «Згідно п.8 Специфікації 19.10.2021 №1 сторони домовилися провести вибірку товару 15.10.2021, однак інвойс №132, специфікація №1, контракт №RU-UK/2 датовані 19.10.2021» та «Відповідно до п.1.1 контракту від 19.10.2021 №RU-UK/2, продавець зобов`язується передати товар в строки, узгоджені в специфікації, однак в специфікації від 19.10.2021 №1 вони не зазначені», суд зазначає, що такі жодним чином не стосуються правильності визначення заявленої митної вартості товару, а стосуються документального оформлення умов контракту.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач надав митному органу усі необхідні документи, які надають можливість перевірити та підтвердити заявлену митну вартість товару. Суттєвих недоліків подані до митного органу документи не містили, а відповідно у відповідача не було підстав для витребування додаткових документів, як і для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6 статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України додаткові документи надаються декларантом за наявності, відтак, саме по собі подання таких документів не в повному обсязі не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірність прийнятих рішень.

Митним органом не доведено за допомогою належних та допустимих доказів, що митна вартість імпортованого позивачем була визначена необґрунтовано, що б в свою чергу надавало митному органу права на коригування митної вартості товару.

При розгляді справи суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог ТОВ «УТД ТЕХПРОМ».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» (03062, м.Київ, вул.Екскаваторна, буд.37, ) до Запорізької митниці (69041, м.Запоріжжя, вул.Синенка Сергія, буд.12, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 03.11.2021 №112080/2021/000049/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №112080/2021/00326.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УТД ТЕХПРОМ» судовий збір в розмірі 4540 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 23.02.2022.

Суддя І.В. Новікова