Справа № 202/1055/22
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/1055/22
Провадження № 2-а/202/22/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мироняк Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Романа Васильовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначив, що постановою інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Романа Васильовича серії ЕАО № 5301577 від 10.02.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 850 грн.

Згідно з цією постановою він рухався в темну пору доби з неосвітленим номерний знаком, чим порушив пп. «в» п.2.9 Правил дорожнього руху.

З притягненням його до адміністративної відповідальності не згоден.

Зазначає, що перед початком руху ним був перевірений технічний стан транспортного засобу, усі лампи горіли, номерний знак був підсвіченим. Під час руху перестала працювати лампочка, однак він не міг це об`єктивно виявити.

Тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме вина.

Крім того, звертає увагу, що інспектор поліції не надав доказів вчинення ним правопорушення.

Отже, складання постанови без будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним з огляду на те, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень.

Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення. В свою чергу, за відсутності в оскаржуваній постанові посилань на технічний засіб, а допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

На думку позивача, вчинення ним адміністративного правопорушення не доведено.

Також позивачем зазначено, що ним були заявлені клопотання про надання доказів вчинення правопорушення та залучення захисника. Поліцейський порушив процесуальний порядок розгляду справи, встановлений ст. ст. 276, 277, 277-2, 278, 79, 280, 281 КУпАП, адже жодного розгляду справи взагалі не було. Поліцейський обмежився лише формальним складанням постанови.

За цих підстав позивач просить скасувати постанову інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Романа Васильовича, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 850 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року було відкрито провадження в адміністративній справі.

Представником відповідача - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 09 травня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено.

В судове засідання позивач не з?явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про розгляд справи було повідомлено належним чином.

Відповідач - інспектор батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобой Р.В. у судове засідання також не з?явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи.

При цьому відповідачі відзив на адміністративний позов та докази на спростування доводів позивача не надали.

Частиною 3 статті 268 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частин 4, 5 статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом установлено, що постановою поліцейського - інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Р.В. серії ЕАО № 5301577 від 10.02.2022 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно з цією постановою 10.02.2022 року о 02 год. 23 хв. ОСОБА_1 рухався на автомобілі «DACIA LOGAN» номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпрі по просп. Слобожанському, 100А, в темну пору з неосвітленим номерним знаком, чим порушив пп. «в» п.2.9 Правил дорожнього руху.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на незаконність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, зокрема, недоведеність вчинення ним адміністративного правопорушення.

При вирішенні адміністративного спору, суд ураховує, що згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте відповідачами належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП, та обґрунтованості притягнення його до адміністративної відповідальності протягом всього часу перебування справи в провадженні суду не було надано.

Будь-які докази порушення позивачем пп. «в» п.2.9 Правил дорожнього руху, на що поліцейський посилається в оскаржуваній постанові, у справі відсутні та суду не надані.

За таких обставин суд погоджується з доводами позивача щодо недоведеності факту вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 121 КУпАП.

Суд відзначає, що відповідно до закріпленого в статті 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Аллене де Рібемон проти Франції" від 10 лютого 1995 року підкреслив, що принцип презумпції невинуватості порушується, «якщо суд оголосить обвинуваченого винним, коли його вина не була попередньо доведена».

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Суд вважає, що в даному випадку зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були дотримані, оскільки належні докази вини позивача та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 8 липня 2020 року по справі №463/1352/16-а «в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, є недоведеним, оскільки ґрунтується на припущенні. Крім того, відповідач не надав доказів на спростування доводів позивача щодо недотримання його прав та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, виходячи з приписів статті 62 Конституції України, згідно з якою всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, суд приходить до переконання, що постанова серії ЕАО № 5301577 від 10.02.2022 року, винесена інспектором батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоєм Р.В., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 121 КУпАП, не може вважатися законною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Тому у зв`язку з задоволенням позову з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 243-246, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції(м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А), інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Романа Васильовича(м. Дніпро, вул. Троїцька, 20-А), про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову інспектора батальйону № 2 роти № 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Воскобоя Романа Васильовича серії ЕАО № 5301577 від 10.02.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 23 травня 2022 року.

Суддя Н.Ю. Марченко