Справа № 640/9444/21
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9444/21 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., за участю секретаря: Висоцького А.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" грудня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у донарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 04 грудня 2020 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної грошової додаткової винагороди в сумі 7061 грн. 40 коп., яка ввійшла в дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві провести донарахування та виплачувати пенсію починаючи з 04 грудня 2020 року з урахуванням у складі його грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 7061 грн.40 коп., яка ввійшла в дохід за березень 2018 року і з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та виплатити мені різницю в недоотриманій із 04 грудня 2020 року пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач має право на включення до складу мого грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка ввійшла в його дохід за березень 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" грудня 2021 р. позов задоволено.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що отримана позивачем згідно з довідкою Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 24.11.2020 №305/958 щомісячна додаткова грошова винагорода носила реальний та постійний характер, а тому відповідно до ч. З ст. 43 Закону № 2262-ХІІ підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років. Зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода в сумі - 7061 грн.40 коп. ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року, тобто в місяць, який входить в період обчислення його пенсії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

Позивач проходив військову службу в Збройних Силах України, звільнений у запас з посади начальника організаційно - планового управління Головного управління зв`язку та інформаційних систем відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» та виключений зі списків особового складу згідно наказу начальника Генерального штабу - Головнокомандувача ЗС України від 13.08.2018 року № 152.

З 14.08.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві позивачу призначена пенсія за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами в редакції Закону України від 04.04.2006 року № 3591-IV (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Головним управлінням ПФУ в місті Києві позивачу пенсія нарахована та виплачувалася з урахуванням складових грошового забезпечення, які позивач отримував за останні 5 (п`ять) повних календарних місяців перед звільненням, а саме: за період з 01 березня 2018 року по 31 липня 2018 року.

14 листопада 2020 року позивач звернувся з заявою до Фінансового управління Генерального штабу ЗС України з проханням надати йому довідку про його дохід за березень 2018 року, в якій зазначити суму щомісячної грошової винагороди, яка увійшла у дохід позивачу за березень 2018 року.

Фінансове управління Генерального штабу ЗС України надало позивачу таку довідку від 24.11.2020 року №305/958.

У подальшому, відповідно до пункту 23 постанови Правління пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб стосовно надання додаткових документів, які дають право на підвищення моєї пенсії, позивач надав вищезазначену довідку до ГУ ПФУ в місті Києві і звернувся з заявою 04 грудня 2020 року про обчислення пенсії з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 7061 грн.40 коп., яка увійшла в його дохід за березень 2018 року, в місяць, який входить в розрахунковий період для обчислення його пенсії.

Проте, ГУ ПФУ в місті Києві у своєму листі-відповіді від 24.12.2020 року №2600- 0310-8/183377 відмовило позивачу у вищезазначеному обчисленні пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 7061 грн.40 коп., яка увійшла в його дохід за березень 2018 року та зазначило, що такий вид грошового забезпечення, як щомісячна додаткова грошова винагорода не може бути враховано до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.

Позивач, вважаючи відмову відповідача безпідставною та такою, що порушує права позивача на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011- XII (далі - Закон № 2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно із частиною 1 статті 15 Закону № 2011-ХІІ, пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262- XII (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частиною 2 статті 1 Закон № 2262-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали особами з інвалідністю за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Відповідно до пункту "в" абзацу першого статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2262-ХІІ, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенси відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

У статті 49 Закону № 2262-ХІІ щодо органів, що призначають пенсію зазначено, що пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Статтею 63 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенси, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року №3-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме пунктом 23 визначено, що пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

З матеріалів справи вбачається, позивач надав до ГУ ПФУ в місті Києві додатковий документ - довідку Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 24.11.2020 року №305/958.

Колегія суддів зауважує, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Статтею 9 Закону № 2011-XIІ передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Крім того, відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії), пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовця входять основні види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія) та одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Щомісячну додаткову грошову допомогу, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 (зі змінами), позивач щомісячно фактично отримував, і з якої в тому числі щомісячно утримувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Отже, отримана позивачем згідно з довідкою Фінансового управління Генерального штабу ЗС України від 24.11.2020 №305/958 щомісячна додаткова грошова винагорода носила реальний та постійний характер, а тому відповідно до ч. З ст. 43 Закону № 2262-ХІІ підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років. Зазначена щомісячна додаткова грошова винагорода в сумі - 7061 грн.40 коп. ввійшла в дохід позивача за березень 2018 року, тобто в місяць, який входить в період обчислення його пенсії.

Аналогічна правова позиція узгоджується з постановами Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 552/1092/17, від 15 квітня 2019 року у справі № 522/9659/16-а та правовими висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17 (провадження № 11-806апп18).

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість своїх дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим наявні правові підстави для задоволення позову.

Проаналізувавши інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від "02" грудня 2021 р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19 травня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко Я.М. Собків