Справа № 580/355/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року справа № 580/355/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправної відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача в зарахуванні позивача в стаж роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22.05.1971 по 17.05.1974 (02 роки 11 місяців 25 днів); половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01.08.1978 по 31.08.1981 (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28.04.1982 по 04.02.1993 (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою безпосередньо суддею з 05.02.1993 по 22.09.2016 (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів та зобов`язати відповідача врахувати ці періоди до його загального стажу роботи на посаді судді;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого судді визначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області № 04-392/20 від 25 лютого 2020 року виходячи з стажу роботи на посаді судді - 38 років 11 місяців 20 днів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі №580/2074/20 відповідачем проведено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25.02.2020 №04-392/20 про суддівську винагороду, однак вказаний перерахунок здійснено з врахуванням 56%, а не 86% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позову заперечив, надавши 17.02.2022 до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі №580/2074/20 здійснив позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. У відзиві вказав, що позивачу у 2016 році призначено щомісячне довічне грошове утримання, виходячи зі стажу роботи 23 роки 08 місяців 04 дні. Посилання позивача на протиправну відмову у зарахуванні до його трудового стажу періоду проходження військової служби, половину часу навчання на денному відділенні та періоду роботи на посаді слідчого МВС є безпідставними та необґрунтованими. За вказаних обставин, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив позивач не погодився з доводами відповідача, вказавши про їх безпідставність та наполягав на задоволенні позову.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що позивач з 22.05.1971 по 17.05.1974 (02 роки 11 місяців 25 днів) проходив службу в Радянській армії. Вказана обставина також підтверджується наявним в матеріалах справи військовому квитку НОМЕР_2 , виданому Городищенським РВК 22 .05.1971.

Відповідно до довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області від 08.07.2003 №14/П-1584 ОСОБА_1 з 01.08.1978 по 31.08.1981 був слухачем Київської вищої школи міліції МВС СРСР.

З 29.04.1982 по 06.02.1984 позивач обіймав посаду слідчого слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

У період з 06.02.1984 по 03.02.1988 працював старшим слідчим слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

З 03.02.1988 по 25.10.1989 позивач заступник начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

З 25.1989 по 03.10.1990 працював старшим слідчим слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

У період з 03.10.1990 по 09.10.1991 позивач обіймав посаду заступника начальника слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

З 09.10.1991 по 08.10.1992 позивач заступник начальника, він же начальник слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

У період з 08.10.1992 по 04.02.1993 позивач працював заступником начальника відділу начальник слідчого відділення Смілянського МР ВВС Черкаської області.

На підставі рішення сесії Черкаської обласної Ради народних депутатів від 05.02.1993 позивач обраний народним суддею Смілянського міського суду Черкаської області (наказ начальника управління юстиції в Черкаській області від 09.02.1993 №18-Л § 22).

В подальшому, в зв`язку з реорганізацією судів, переведений на посаду судді Смілянського |міськрайонного суду Черкаської області.

22 вересня 2016 року постановою Верховної Ради України №1600-VIII «Про - звільння суддів» позивач звільнений з посади судді Смілянського міськрайонного суду у відставку, а 8 жовтня 2016 року відрахований зі штату суду на підставі наказу в.о. голови суду №69-ОС від 6 жовтня 2016 року у зв`язку з виходом у відставку.

З 11.06.2016 позивач отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі №580/2074/20, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області №04-392/20 від 25.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі №580/2074/20 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 змінено, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок і виплату призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області №04-392/20 від 25.02.2020, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 з урахуванням вимог частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №580/2074/20 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі №580/2074/20 змінено в частині мотивів і викладено мотиви відмови в редакції цієї постанови та виключити з резолютивної частини слова «з урахуванням вимог частини третьої статті 142 Закону України « Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402- VІІІ». В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020 у справі № 580/2074/20 залишено без змін.

06.12.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив зарахувати до його суддівського стажу службу в Радянській армії з 22 травня 1971 року по 17 травня 1974 року (2 роки 11 місяців 25 днів); половину часу навчання на денному відділенні Київської вищої школи МВС СРСР з 01.08.1978 по 31.08.1981 (1 рік 6 місяців 15 днів); роботу МВС з 29.04.1982 по 04.02.1993 (10 років 9 місяців 6 днів) та роботу на посаді судді протягом 23 років 8 місяців 4 дні, а всього врахувати його стаж судді тривалістю 38 років 11 місяців 20 днів та провести перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 86% заробітної плати працюючого судді згідно наданої довідки ТУ ДСА від 25.02.2020 №04-392/20.

Листом від 21.12.2021 №9050-9446/Г-03/8-2300/21 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання постанови Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №580/2074/20 позивачу визначено відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди позивачу згідно із законодавством, що діє на дату перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, що становить 56%. Щомісячне довічне грошове утримання у визначеному постановами розмірі 63564,48 грн (113508, 00 грн (суддівська винагорода) х 56%) позивач отримує із січня 2021 року. Зобов`язання вчинити дії щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідач виконав в межах покладених на нього повноважень. Разом з тим, постанова Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №580/2074/20 не містить зобов`язань щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 86% суддівської винагороди.

Вважаючи протиправною відмову щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

У силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

За приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI .

Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли двадцятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

За наведеного правового регулювання до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402-у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.»

Такий висновок щодо застосування частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» у правовідносинах, подібних до тих, що виникли у справі, яка розглядається, наведено Верховним Судом у постанові від 24.09.2021 у справі №620/5437/20.

Отже, усі без винятку судді, незалежно від того, чи вийшли вони у відставку відповідно до Закону №2453-VI, або вийшли чи вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII, мають однакові за змістом та обсягом, єдині конституційно-правовий статус і гарантії незалежності, рівні правові можливості, у тому числі, щодо реалізації ними права на відставку та отримання довічного грошового утримання у належному розмірі, зокрема, із збільшенням розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, як це встановлено частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Вказана позиція узгоджується й з висновками Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», викладеними у постанові від 08.11.2021 у справі № 580/492/21, правовідносини у якій є аналогічними до тих, які виникли у справі, яка розглядається.

До стажу ж роботи на посаді судді, у розумінні приписів статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Також, до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

При цьому, відповідно до абзацу четвертого пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Стосовно неврахування відповідачем до стажу роботи на посаді судді строкової служби в Радянській Армії, половини часу навчання позивача на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР та період роботи на посаді слідчого МВС, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами статті 135 цього Закону №2453-VIдо стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

Абзацом 2 п 3-1 постанови КМУ № 865 було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно з статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинного на день призначення позивачки на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Отже, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягають зарахуванню період строкової служби в Радянській Армії, половини часу навчання позивача на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР та період роботи на посаді слідчого МВС.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а.

Судом встановлено, що стаж роботи позивача на посаді судді, який був врахований при звільненні її з посади у відставку та призначенні їй довічного грошового утримання, складав 23 роки 08 місяців 04 дні.

За таких обставин, з урахуванням приписів вищевикладених правових норм законодавства і висновків Верховного Суду щодо їх застосування, суд вважає, що до стажу роботи на посаді судді, який застосовується для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру, зокрема у відсотках, підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22.05.1971 по 17.05.1974 (02 роки 11 місяців 25 днів), половина часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01.08.1978 по 31.08.1981 (1/2 становить 1 рік 6 місяців 15 днів) та період роботи на посаді слідчого МВС з 28.04.1982 по 04.02.1993 (10 років 9 місяців 6 днів).

Отже, як вбачається з фактичних обставин цієї справи і підтверджується наявними у ній матеріалами, дослідженими у судах попередніх інстанцій, стаж роботи позивача на посаді судді, у тому числі з урахуванням вищевказаних періодів роботи і навчання, загалом складає понад 38 повних років, у зв`язку з чим та на підставі положень частини третьої статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, розмір призначеного їй щомісячного довічного грошового утримання повинен збільшуватись за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років на 2 відсотки й відповідно становити 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №580/6051/20.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року №04-392/20 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи та виходячи за межі позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992, 40 гривень підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22.05.1971 по 17.05.1974 (02 роки 11 місяців 25 днів), половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01.08.1978 по 31.08.1981 (1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28.04.1982 по 04.02.1993 (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді з 05.02.1993 по 22.09.2016 (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ) врахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 22.05.1971 по 17.05.1974 (02 роки 11 місяців 25 днів), половини часу навчання на денному відділенні в Київській вищій школі МВС СРСР з 01.08.1978 по 31.08.1981 (1 рік 6 місяців 15 днів) та періоду роботи на посаді слідчого МВС з 28.04.1982 по 04.02.1993 (10 років 9 місяців 6 днів), що в сукупності з роботою на посаді судді з 05.02.1993 по 22.09.2016 (23 роки 8 місяців 4 дні) становить 38 років 11 місяців 20 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації у Черкаській області від 25 лютого 2020 року №04-392/20 із урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ