Справа № 200/11240/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року справа №200/11240/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 200/11240/21 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

25.08.2021 року позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила:

скасувати акт розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019 УОТЗ ГУНП в Донецькій області за формою Н-5 від 22.12.2020 року;

скасувати акт №1 про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ, затвердженого начальником УОТЗ ГУНП в Донецькій області Аркадієм Греченко 22.12.2020 року;

зобов`язати ГУНП в Донецькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 та оформити результати відповідно до Порядку, затвердженого Наказом МВС №1346 та висновків у даному рішення суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, оскільки вона подана поза межами місячного строку звернення до суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Судом невірно застосовані положення ст. 122 КАС України, оскільки в даному випадку повинен застосовуватися тримісячний строк для звернення до суду, який починає свій відлік з дня отримання позивачем рішення за результатами розгляду скарги.

Права позивача були порушені в той момент, коли керівництво ГУНП в Донецькій області відмовило їй у скасуванні оскаржуваних актів та проведенні повторного розслідування нещасного випадку.

Обмеження строку звернення до суду не повинні бути надмірними та формалізованими, такими, що суперечать самій меті адміністративного судочинства, не повинні порушувати право особи на судовий захист порушених прав.

Суд першої інстанції занадто формально підійшов до вирішення справи при винесенні оскаржуваної ухвали чим порушив конвенційне право на судовий захист позивача та права на справедливий суд.

Враховуючи дистанційний режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 з 01.07.2017 була призначена на посаду оперуповноваженого відділу Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області, а з 01.12.2018 но посаду старшого уповноваженого.

25.07.2019 під час проходження флюорографії у позивачки було виявлено факт туберкульозу, про що вона повідомила начальника Управління оперативно-технічних заходів Головного управління Національної поліції в Донецькій області заявою від 16.08.2019 № П-4. У вказаній заяві позивачка просила призначити комісію зі складу працівників підрозділу щодо розслідування вказаного захворювання (т.1 а. с. 95).

За результатами розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався у період часу з 19.02.2018 по 27.07.2019 відповідачем було складено акт за формою Н-5 від 22.12.2020, відповідно до якого зроблено висновок, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 у період проходження служби, не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (т. 2 а.с. 93-128).

Крім того, відповідачем було складено акт № 1 за формою НТ від 22.12.2020, відповідно до якого, зокрема, не встановлено обставин, місця, часу та причин, що призвели до нещасного випадку, адже у період з грудня 2018 року по травень 2019 року позивачка перебувала на лікарняному, а з 13.05.2019 по 15.09.2019 їй була надана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (т.2 а.с.121-162).

Вказані акти позивачка отримала 24.12.2020, про що свідчить відповідна розписка (т.2 а.с.163).

Представником позивачки було подано скаргу до Сектору державного нагляду за охороною праці управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 279/05/АС-ПМ від 25.05.2021 на акти НТ та Н-5 від 22.12.2020, які були винесені за результатом розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався з ОСОБА_1 (т.1 а.с.181-188).

Листом управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09.07.2021 року № 1103/28/01-2021 представнику позивачки було відмовлено у задоволенні його скарги (а.с. 201-202).

Залишаючи позову заяву без розгляду, суд першої інстанції виходи з того, що вона подана поза межами місячного строку звернення до суду, при цьому позивачем не було надано доказів на підтвердження існування об`єктивних та непереборних обставин, які зумовили пропущення строків звернення до суду.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду.

Як встановлено в ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

За приписами ч. 3-4 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суть даного спору полягає в оскарженні результатів розслідування нещасного випадку, які були оформлені оскаржуваними актами за формою Н-5 від 22.12.2020 року та акт за формою НТ від 22.12.2020 року.

Матеріали справи свідчать, що представником позивачки було подано скаргу до Сектору державного нагляду за охороною праці управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 279/05/АС-ПМ від 25.05.2021 на акти НТ та Н-5 від 22.12.2020, які були винесені за результатом розслідування нещасного випадку (захворювання), що стався з ОСОБА_1 (т.1 а.с.181-188).

При цьому, листом управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09.07.2021 року № 1103/28/01-2021 представнику позивачки було відмовлено у задоволенні його скарги (а.с. 201-202)

Тобто, фактично підставою для звернення позивача до суду стала відмова у скасуванні оскаржуваних актів та проведенні повторного розслідування нещасного випадку, яка викладена в листі управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 09.07.2021 року № 1103/28/01-2021.

Суд звертає увагу, що позовна заява, зокрема, містить вимогу про зобов`язання ГУНП в Донецькій області повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 , враховуючи відмову відповідача провести повторне розслідування у досудовому порядку.

Колегія суддів констатує, що не врахування судом першої інстанції зазначених обставин при прийнятті рішення про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду, без належного надання оцінки обставинам справи та аналізу позовних вимог, призвело до помилкового та передчасного прийняття судового рішення.

Таким чином, строк звернення до суду розпочався з дня отримання позивачем рішення за результатами розгляду скарги, яке викладено листом 09.07.2021 року № 1103/28/01-2021, та складає в даному випадку три місяці з дня отримання такого рішення.

Матеріали справи свідчать, що з позовною заявою до суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулась 25.08.2021 (а.с. 218), тобто в межах тримісячного строку визначеного чинним законодавством.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, через пропуск позивачем місячного строку звернення до суду.

Суд вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. В рішенні у справі Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

У справіv. France, Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

На переконання суду, суд першої інстанції, залишаючи без розгляду позовну заяву позивача з зазначених підстав, виявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

Суд першої інстанції неповно з`ясовував обставини у справі, тому допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись статтями 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 200/11240/21 задовольнити.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року у справі № 200/11240/21 скасувати.

Справу № 200/11240/21 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними та скасування акту за формою Н-5 від 22.12.2020 та акту № 1 від 22.12.2020, зобов`язання вчинити певні дії направити до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 23 травня 2022 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 23 травня 2022 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв