Справа № 160/25303/21
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛогвиненко В.М.
представника позивача представника відповідача Тішуніна О.А. Стельмахова В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «КОРТЕЖ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
13.12.2021 року Приватне підприємство «КОРТЕЖ» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 23 червня 2020 року № 146198-57/81 та рішення про опис майна у податкову заставу від 23 червня 2020 року № 146198-57/81.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2021 року було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 29.12.2021 року, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 13.01.2022 року задоволено клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовне засідання призначено на 01.02.2022 року.
Усною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні від 22.02.2022 року, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.03.2022 року.
06.01.2022 року представником відповідача було подано письмовий відзив на позов, у якому у задоволенні позову просив відмовити повністю, посилаючись на те, що відповідно до інтегрованих карток платника податків за позивачем обліковувався податковий борг на загальну суму 147 144,98 грн. з нарахованої пені. У зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу, контролюючим органом в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 23.06.2020 року №146198-57/81 на суму 147 144,98 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.06.2020 року №146198-57/81. За даними ІТС «Податковий блок» зазначений в оскаржуваній податковій вимозі податковий борг залишається непогашеним. Підстави вважати податкову вимогу відкликаною також відсутні. У зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.
Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Перевіркою встановлені наступі порушення:
- п.п. 134.1.1 п. 134.1. ст.134 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VІ (зі змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток у загальній сумі 67 138,00 грн., в тому числі за 2015 рік у сумі 67 138,00 грн.;
- п.185.1 ст.185, п.198.3 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.7 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на додану вартість у сумі 70 620,00 грн., в тому числі за січень 2016 у сумі 70 620,00 грн.
Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями ПП «КОРТЕЖ» звернулось з позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування.
Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року, залишеного без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 року, у справі №160/5097/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Приватного підприємства «КОРТЕЖ» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Вважаючи протиправними дії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо нарахування в інтегрованій картці платника ПП «КОРТЕЖ» в автоматичному режимі пені, ПП «КОРТЕЖ» звернулось з позовом до суду.
- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;
- стягнуто на користь Приватного підприємства «КОРТЕЖ» за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 802,67 грн (дві тисячі вісімсот дві гривні шістдесят сім копійок).
При цьому, судом встановлено, що за фактом виникнення податкового боргу 23.06.2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкову вимогу №146198-57/81 на суму 147 144,98 грн. та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.06.2020 року №146198-57/81.
Отже, спір між сторонами виник з підстав правомірності та обґрунтованості винесення контролюючим органом податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.06.2020 року.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий борг в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 56.1 статті 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до пункту 56.12 статті 56 ПК України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов`язання платника податків за причинами, не пов`язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.
Згідно з пунктом 56.15 статті 56 ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.
Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.
За змістом пункту 56.18 статті 56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України окрім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Підпунктом 89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК України передбачено, що право податкової застави виникає, зокрема, у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг (пункт 89.3 статті 89 ПК України).
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування в інтегрованій картці платника в автоматичному режимі пені, позивач звернулося до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Проте, судом встановлено, що заборгованість з нарахованої пені залишилась незмінною та продовжувала рахуватись за позивачем, коригування особового рахунку позивача відповідачем здійснено не було.
При цьому, належних та допустимих доказів, за яких підстав за позивачем продовжує обліковуватись сума боргу у розмірі 147 144,98 грн. відповідачем надано не було.
Разом з тим, податковим органом прийняті вимога та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.06.2020 року №146198-57/81 на суму 147 144,98 грн.
Надпючи оцінку правомірності формування та виставлення податковим органом податкової вимоги від 23.06.2020 року, суд виходить з наступного.
Відповідно до норм ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
В ході розгляду даної справи відповідач не надав суду доказів вчинення дії щодо коригування даних (показників) інтегрованої картки з нарахування пені, шляхом зменшення нарахованої пені відповідно до положень підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України та рішення суду.
З огляду на це суд дійшов висновку про не доведення відповідачем документально наявності у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області достатніх правових підстав для формування оспорюваної податкової вимоги, а тому вважає за необхідне визнати її протиправною та скасувати.
Щодо вимоги про визнання протиправним і скасування оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу суд зазначає наступне.
Пункт 88.1 ст. 88 ПК України встановлює, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
За змістом пп. 89.1.1 п. 89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.
Порядку застосування податкової застави органами доходів і зборів був затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №572 (далі - Порядок застосування податкової застави).
Пункт 2.1 розд. ІІ Порядку застосування податкової застави визначає, що Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення про опис майна у податкову заставу (додаток 1). Таке рішення приймається керівником органу доходів і зборів і надається платнику податків, що має податковий борг.
Відповідно до п. 93.1 і 93.2 ст. 93 ПК України, майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1 - 93.1.5 пункту 93.1 цієї статті..
Згідно викладених висновків, судом встановлено, що оскаржувана податкова вимога є протиправною і підлягає скасуванню (а саме у зв`язку з тим, що оскільки податковий орган не довів факт наявності (існування) у позивача податкового боргу), а тому оскаржуване рішення про опис майна у податкову заставу є протиправним та також підлягає скасуванню.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ходу судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 2 270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №1104 від 08.12.2021 року.
Враховуючи викладене, сплачений позивачем судовий збір за подачу позову до суду в сумі 2 270,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 23 червня 2020 року № 146198-57/81 та рішення про опис майна у податкову заставу від 23 червня 2020 року № 146198-57/81.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 квітня 2022 року.

Суддя Н.Є. Сліпець