Справа № 320/10093/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року Київ справа №320/10093/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також Позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі також Відповідач, ГУ НП в Київській області), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, (далі також Третя особа, ГУ ПФУ у Київській області), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не виготовлення нової довідки для перерахунку пенсії;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 з повною реальною інформацією у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання" за формою, передбаченою додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 "Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення" із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення станом на січень 2021 року, для перерахунку пенсії в наступних розмірах: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за званням капітан поліції 1800,00 грн; надбавка за стаж служби (50%) 2100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1737,17 грн; премія 50,323% - 4720,09 грн індексація 1105,49 грн та направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив, що оскільки Відповідачем у грошовий атестат безпідставно не була включена індексація, котру Позивач отримував щомісячно під час проходження служби, що підтверджено архівною відомістю про отримані види оплат №1 за період з січня 2019 року по грудень 2020 року, то він має право на перерахунок пенсії шляхом включення до розрахунку пенсії за вислугу років складової індексації в розмірі 1105,49 грн. При цьому, Позивач посилався на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, в якій зазначено, що індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років.

Представник Відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що з суми виплати індексації грошового забезпечення поліцейських не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тож підстав для урахування її в розмірі грошового забезпечення для обчислення пенсії немає. Також представник Відповідача наголосив, що оскільки Позивач не відноситься до осіб визначених пунктом "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а відноситься до пункту "б" вказаної статті, то на нього не розповсюджується положення статті 43 вказаного закону про те, що у разі, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. При цьому, перерахунок пенсії проводиться згідно зі статтею 62 Закону №2262, тобто у разі підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Тож враховуючи, що станом на 06.09.2021 Кабінетом Міністрів України не приймалося жодного рішення щодо перерахунку пенсій особам, звільненим зі служби в поліції (поліцейським) після березня 2018 року, законні підстави щодо виготовлення та направлення до ГУ ПФУ у Київській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку Позивачу пенсії відсутні (том 1, а.с. 82-85).

Не погоджуючись з наведеною у відзиві на позов позицією Відповідача, Позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що особи, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ними індексації доходів, що підтверджується правовим висновком, сформованим у постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17(том 1, а.с. 40-43).

Представник ГУ ПФУ у Київській області подав до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що оскільки Позивачем до нової довідки про розмір грошового забезпечення включені додаткові види грошового забезпечення, які не передбачені Постановою Кабінету Міністрів №103, то в задоволенні позову слід відмовити (том 1, а.с. 47-49).

Позивач подав до суду письмову відповідь на пояснення Третьої особи, в яких зазначив, що такі пояснення не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки: по-перше, підписані неналежною особою; по-друге, доводи та обґрунтування Третьої особи суперечать висновкам, висловленим у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах №240/7853/19, №638/9697/17(том 1, а.с. 70-76).

Також позивач подав до суду клопотання про врахування судової практики, в якому просив задовольнити заявлений ним позов у повному обсязі, враховуючи при винесенні рішення у даній справі ухвалу Верховного Суду від 16.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2021 у справі №320/415/20 (том 1, а.с.66-67).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 від Відповідача та Третьої особи витребувані докази по справі (том 1, а.с. 88-90).

Представником ГУ ПФУ у Київській області, на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2021, надано копію пенсійної справи Позивача № (том 1, а.с. 104-109).

Представником Відповідача, на виконання вимог ухвали суду від 08.12.2021, надано лист Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НПв Київській області від 15.12.2021 вих.№2731/109/29/1-204, зі змісту якого випливає, що чинним законодавством України не передбачено зберігання у фінансовому підрозділі органів Національної поліції копій виготовлених грошових атестатів та довідок про додаткові види грошового забезпечення, що виключає можливість їх надання. При цьому, було надано довідку про розмір індексації грошового забезпечення, яка була нарахована Позивачу в грудні 2020 року (том 1, а.с. 112-113).

Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років Національної поліції (том 1, а.с. 13, 104-109).

Відповідно до пенсійної справи Позивача №, для обчислення пенсії взята сума грошового забезпечення в розмірі 12757,26 грн, а саме: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за військове звання 1800,00 грн; процентна надбавка за стаж служби (50%) 2100,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення 6457,26 грн, у т.ч.: надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) та премія у розмірі 50,323%. Основний розмір пенсії за вислугу років з 16.01.2021 по 29.02.2028 визначено в сумі 9814,58 грн (у тому числі, 8930,08 грн - 70 % грошового забезпечення, вислуга років 26; 884,50 грн надбавка до пенсії (наявність непрацездатної дитина віком до 18 років) (том 1, а.с. 104-109).

Згідно з даними грошового атестата №23, виданого ГУ ПН в Київській області, відносно Позивача, визначено: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за званням (капітан поліції) 1800,00 грн; надбавка за стаж служби (50%) 2100,00 грн; до 15.01.2021 включно задоволений такими видами грошового забезпечення: посадовий оклад 1161,29 грн; оклад за спеціальним званням 870,97 грн; надбавка за стаж служби (50%) 1016,13 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1219,35 грн; премія у розмірі 50,323% - 2147,66 грн (усього нараховано в сумі 6415,40 грн) (том 1, а.с. 14-15).Інших складових, у тому числі індексації, грошовий атестат не містить.

Відповідно до довідки Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ НП в Київській області від 15.12.2021 №706, у грудні 2020 року Позивачу, відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, була нарахована індексація грошового забезпечення у сумі 1105,49 грн (том 1, а.с. 114).

Позивач 14.07.2021 звернувся до Відповідача з заявою, в якій просив виготовити та направити до ГУ ПФУ в Київській області довідку для перерахунку пенсії станом на січень 2021 року з наступними складовими: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за військове звання 1800,00 грн; процентна надбавка за вислугу років (50%) 2100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1737,17 грн; премія 50,323% - 4720,09 грн; індексація 1105,49 грн (том 1, а.с. 18-19).

Згідно з наведеними у вказаній заяві доводами, при призначенні Позивачу пенсії до розрахунку не було включено таку складову грошового забезпечення як індексація, так як в грошовому атестаті прописана сума в розмірі 570,57 грн станом на 16.01.2021, а в розрахунку пенсії за вислугу років включаються суми, отримані за повний попередній місяць. В грудні 2020 року Позивачу було виплачено індексацію в розмірі 1105,49 грн.

За результатами розгляду заяви Позивача від 14.07.2021, листом від 26.07.2021 вих. №33/Х-79п Відповідач повідомив, що оскільки з суми виплати індексації грошового забезпечення поліцейських не було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, то підстав для урахування її в розмірі грошового забезпечення для обчислення пенсії немає (том 1, а.с. 20-24).

Також у листі від 26.07.2021 вих.№33/Х-79п Відповідач зазначив, що оскільки станом на 26.07.2021 Кабінетом Міністрів України не приймалося жодного рішення щодо перерахунку пенсій особам, звільненим зі служби в поліції (поліцейським), законні підстави щодо виготовлення та направлення до ГУ ПФУ у Київській області довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку Позивачу пенсії відсутні.

Не погоджуючись з наведеною позицією Відповідача, вважаючи ненадання довідки про розмір грошового забезпечення з повною реальною інформацією, у тому числі, індексацією, протиправною бездіяльністю Відповідача, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами статі 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі також Закон №2262) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №2262, особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 1-1 Закону №2262, законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

За приписами пункту "б" частини першої статті 1-2 Закону №2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби), зокрема, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2262, військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Частиною третьою статті 43 Закону №2262 передбачено, що пенсії особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, оклади та/чи доплати за військове (спеціальне) звання, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку (доплату) за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 63 Закону №2262, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до статті 64 Закону №2262 (у редакції, яка діяла на момент призначення Позивачу пенсії), призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей пенсії підвищуються відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

З матеріалів справи судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що з 16.01.2021 Позивачу призначена пенсія за вислугу років (26 років вислуги 70% грошового забезпечення) відповідно до положень Закону №2262, обчислення якої здійснено з грошового забезпечення, до якого враховано наступні складові: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за військове звання 1800,00 грн; процентна надбавка за стаж служби (50%) 2100,00 грн; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення 6457,26 грн, у т.ч.: надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) та премія у розмірі 50,323%. При цьому, до грошового забезпечення Позивача для обчислення пенсії Відповідачем не було включено складову "індексація" у розмірі 1105,49 грн.

Разом з тим, статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 №2017-ІІІ (далі також - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

За приписами частини другої статті 19 Закону №2017-ІІІ, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

У свою чергу, статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі також - Закон №1282-ХІІ).

Згідно статті 1 Закону№1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ та стаття 64 Закону №2262 містять відсилочну норму, суд дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону №2011-XII та Закону №2262.

Статтею 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно з статтею 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Пунктом 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262 та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. Водночас, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

При цьому, такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій в постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10.03.2015 (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 по справі №638/9697/17, здійснивши відступ від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах у частині відсутності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої військовослужбовцем індексації грошового забезпечення, викладеного у постановах Верховного Суду від 6 та 13 березня 2019 року у справах №522/11262/16-а (провадження №К/9901/18884/18, К/9901/18886/18) та №522/7855/17 (провадження №К/9901/5388/17, №К/9901/5385/17).

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016№1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд зазначає про необхідність включення до складу грошового забезпечення для перерахунку пенсії індексації грошового забезпечення, що Відповідачем здійснено не було.

Отже, на підставі викладеного суд дійшов висновку про допущення Відповідачем оскаржуваної протиправної бездіяльності щодо не виготовлення нової довідки для перерахунку пенсії з урахуванням суми індексації грошового забезпечення Позивача.

Відповідно до частини першої, пункту 4 частини другої, частин і четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

При цьому суд враховує, що згідно з позицією Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13.02.2018 у справі №361/7567/15-а, від 07.03.2018 у справі №569/15527/16-а, від 20.03.2018 у справа №461/2579/17, від 20.03.2018 у справі №820/4554/17, від 03.04.2018 у справі №569/16681/16-а та від 12.04.2018 справа №826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 157 рішення у справі "Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus"№32181/04; пункт 44 рішення у справі "Bryan v. the United Kingdom"; пункти 156-157, 159 рішення у справі "Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus" №32181/04; пункти 47-56 рішення у справі "Putter v. Bulgaria" №38780/02.

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

При цьому, згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, наведеною у рішенні у справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988, запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, повноваження Відповідача не є дискреційними, оскільки Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Одночасно, судом враховано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, з урахуванням наведених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування. Натомість, Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не спростовані Відповідачем.

У підсумку, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Відповідача щодо не виготовлення нової довідки для перерахунку пенсії, а відтак вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, при зверненні до суду Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 14.08.2021 №, тож зазначена сума судового збору підлягає відшкодуванню Позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо не виготовлення нової довідки для перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області (, місцезнаходження: вул. Володимирська, 15, м. Київ) виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з повною реальною інформацією у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання" за формою, передбаченою додатком 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 "Про затвердження Порядку перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 №782 "Про внесення змін до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення" із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення станом на січень 2021 року, для перерахунку пенсії в наступних розмірах: посадовий оклад 2400,00 грн; оклад за званням капітан поліції 1800,00 грн; надбавка за стаж служби (50%) 2100,00 грн; надбавка за специфічні умови проходження служби (40%) 1737,17 грн; премія 50,323% - 4720,09 грн; індексація 1105,49 грн та направити її до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Київській області (, місцезнаходження: вул. Володимирська, 15, м. Київ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.