Справа № 580/1257/22
Суддя: Валентина ТИМОШЕНКО
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

23 травня 2022 року справа № 580/1257/22
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника позивача Смілянського Ю. М. про ухвалення додаткового судового рішення у справі №580/1257/22 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» до Черкаської митниці про скасування рішень,
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у справі №580/1257/22 позов задоволено, а саме:

1) визнати протиправними та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів №902000/2021/000008/2 від 26.10.2021 та картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні чи пропуску товару транспортних засобів комерційного призначення UA902020/2021/00131 від 23.10.2021;

2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської митниці () на користь товариства з обмеженою відповідальністю Комтранс Україна судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн 00 коп.

17.05.2022 до Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача Смілянського Ю. М. про ухвалення додаткового судового рішення у справі №580/1257/22, в якій просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати за правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн.

Відповідач надав до суду заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, в яких зазначив, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат на професійну допомогу в розмірі 15000,00 грн суперечать фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволенні.

Розглянувши заяву позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №16/12/2021 від 16.12.2021, копію додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги від 16.12.2021; копія акту приймання виконаних робіт/послуг від 17.05.2022; копія платіжного доручення №3060 від 02.02.2022 на суму 15000,00 грн.

З наданого позивачем акту приймання виконаних робіт/послуг від 17.05.2022 вбачається, що адвокат Смілянський Юрій Миколайович надав позивачу правову допомогу щодо:

- вивчення та аналізу наявних у клієнта документів, положень законодавства, судової практики з даного виду спорів, складення позовної заяви з додатками. Витрачено 10 год.;

- підготовка та подання заяви про виправлення недоліків позовної заяви у справі №580/1257/22. Витрачено 4 год.;

- вивчення та аналіз поданого відповідачем відзиву на позовну заяву. Витрачено 5 год.;

- підготовка та подання відповіді на відзив. Витрачено 5 год.;

- підготовка та подання заяви про розподіл судових витрат. Витрачено 3 год.

Представник позивача зазначає, що надав позивачу правову допомогу щодо вивчення та аналізу наявних у клієнта документів, надання у зв`язку з цим правової консультації і роз`яснень з приводу спору.

Згідно з п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Частиною 5 ст.134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з постановою від 03 жовтня 2019 р. Об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гічайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, які вказані в представником відповідача не є співмірними зі складністю справи та наданих адвокатом обсягом робіт (наданих послуг). Зокрема суд звертає увагу, що на підготовку та подання заяви про виправлення недоліків позовної заяви у справі №580/1257/22, вивчення та аналіз поданого відповідачем відзиву на позовну заяву, підготовку та подання відповіді на відзив, підготовку та подання заяви про розподіл судових витрат, представником позивача витрачено 17 год, що є не співмірним складності справи.

Враховуючи той факт, що дана справа є незначної складності та підлягала вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження за відсутності представників сторін, згідно з п.3 ч.6 ст.12, ч.2, ч.3 ст.257 КАС України без проведення судових засідань, суд доходить висновку, що сплачені позивачем витрати на правову допомогу підлягають поверненню лише в частині 3000,00 грн.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про вирішення питання про судові витрати.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове рішення може бути оскаржене.

На підставі викладеного, керуючись статтею 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Заяву представника позивача Смілянського Ю. М. про ухвалення додаткового судового рішення у справі №580/1257/22 задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комтранс Україна» (18029, м. Черкаси, вул. 30-років Перемоги, 23, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання додаткового рішення.

Суддя Валентина ТИМОШЕНКО