Справа № 420/16551/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДМС в Одеській області №361923 вiд 17.08.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління ДМС в Одеській області поновити посвiдку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 16.08.2017року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на момент подання заявки на отримання дозволу на імміграцію громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 подав усі передбачені Законом України «Про імміграцію». При цьому, щодо ОСОБА_1 на момент подачі документів до ГУ ДСМ в Одеській області для отримання дозволу на імміграцію, чи після отримання такого дозволу, не було винесено жодного рiшення у кримінальній справі щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності, не було повідомлено особу про підозру або вручено особі обвинувального акту, а також особою не було вчинено жодного діяння, яке б мало ознаки складу злочину. Позивач зазначає, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області не надано вироку суду, яким іммігранта засуджено до позбавлення волі; будь-яких доказів того, що дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; доказів того, що скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №420/16551/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 року розгляд справи №420/16551/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №420/16551/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - на тридцять днів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.01.2022 р. закрито підготовче провадження по справі №420/16551/21. Призначено справу №420/16551/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, до судового розгляду по суті на 10.02.2022 р. - 14 год. 40 хв.

Відповідачем - Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області надано до суду відзив на позовну заяву (від 11.10.2021 року вх.№56228/22), в якому зазначено, що підставою для скасування оскаржуваного дозволу на імміграцію в Україну стало вмотивоване подання, яке надійшло 22.02.2021 року до ГУ ДМС в Одеській області від Управління служби безпеки України в Одеській області від 18.02.2021 року № 65/5/2-979. При цьому, саме факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності про який він не зазначив при поданні заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну є підставою для скасування дозволу на імміграцію у відповідності до вимог пунктів 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію».

20.12.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх.№72099/21), в якій зазначено, що працівниками ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області не було відмовлено ОСОБА_1 у наданнi дозволу на імміграцію, що свідчить про те, що усі відомості надані ним, є правдивими. Позивач також звертає увагу, що відповідачем не надано обґрунтованих доказів на підтвердження того, що він несе загрозу національній безпеці Україні та охороні здоров`я громадян України.

У судове засідання призначене на 14:20 год. 12.05.2022 року учасники справи та їх представники не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. Будь - які заяви чи клопотання щодо відкладення судового засідання, з боку учасників процесу - відсутні.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, розгляд даної адміністративної справи здійснюється в порядку письмового провадження

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.08.2016 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області із заявою про надання йому дозволу на імміграцію, оскільки понад два роки перебуває у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами проведеної перевірки 15.08.2017 року ГУ ДМС в Одеській області надано громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 дозвіл на імміграцію в Україну за № 361923.

15.08.2017 року на підставі дозволу на імміграцію в Україну громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

22.02.2021 до ГУ ДМС в Одеській області надійшло подання Управління Служби безпеки України в Одеській області від 18.02.2021 року № 65/5/2-979 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48-49).

За наслідками дослідження вказаного подання посадовими особами ГУ ДМС в Одеській області складено Висновок щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , затверджений начальником ГУ ДМС в Одеській області 17.08.2021 року (а.с.102-104).

17.08.2021 начальником ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення №361923 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якого останньому скасовано дозвіл на імміграцію в Україні на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію»; Посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 16.08.2017 року - скасована на підставі вимог пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №321; роз`яснено обов`язок особи стосовно, якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання даного рішення (а.с.105).

Не погодившись із означеним Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №361923 вiд 17.08.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд зазначає, що спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про імміграцію» від 07 червня 2001 року № 2491-III (надалі Закон України «Про імміграцію») та Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (надалі - Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Положенням частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначають, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Згідно з статті 11 Закону України «Про імміграцію», особі, яка постійно проживає за межами України і отримала дозвіл на імміграцію, дипломатичне представництво чи консульська установа України за її зверненням оформляють довгострокову візу. Зазначена особа в`їжджає на територію України в порядку, встановленому законодавством України.

Після прибуття іммігранта в Україну він повинен звернутися протягом п`яти робочих днів до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про видачу йому посвідки на постійне проживання. До заяви мають додаватися копія паспортного документа заявника із проставленою в ньому довгостроковою візою та копія рішення про надання дозволу на імміграцію.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, протягом тижня з дня прийняття заяви видає іммігранту посвідку на постійне проживання.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Відповідно до приписів статті 12 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено у Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 (надалі - Порядок № 1983).

Так, пунктом 21 Порядку № 1983 визначено, що дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Згідно з пунктом 22 Порядку № 1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Згідно пункт 23 Положення № 1983 про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Отже, з системного аналізу вище окреслених законодавчих приписів, зокрема, Закону України «Про імміграцію», та положень Порядку № 1983, вбачається, що, дозвіл на імміграцію іноземця може бути скасований за наявності однієї з підстав, окреслених у статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Згідно з пунктом 1 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 (далі - Порядок № 321), посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Пунктом 64 Порядку № 321 визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України «Про імміграцію»;

2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу / територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування (пункт 65 Порядку № 321).

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття (пункт 66 Порядку № 321).

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області скасовано дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію».

Видана на підставі дозволу на імміграцію в Україну посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 16.08.2017 року скасована на підставі вимог пункту 64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого Постановою КМУ від 25.04.2018 року №321.

Зокрема, судом з`ясовано, що питання про скасування дозволу на імміграцію позивача було ініційовано відповідним поданням Управління Служби безпеки України в Одеській області від 18.02.2021 року № 65/5/2-979, котре було надіслано ГУ ДМС України в Одеській області для розгляду та прийняття відповідного рішення.

Так, у Висновку ГУ ДМС в Одеській області щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , затвердженому начальником ГУ ДМС в Одеській області 17.08.2021 року, серед іншого, зазначено, що до ГУ ДМС України в Одеській області надійшло подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину РФ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зазначеному поданні зазначається, що згідно листа ДУ «Деканівська виправна колонія (№ 12)» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України від 20.05.2020 № 1/12-2354/Г, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Шабаркудук Темірського району Актюбінської області, відбув з 27.07.1998 в державній установі «Деканівська виправна колонія (№ 12)» покарання згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 08.04.1998 за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 144 КК України (в редакції КК України від 17.06.1992), ч. 2 ст. 143, 42 КК України терміном 5 рокiв iз конфіскацією майна (початок строку - 14.01.1997). Звільнений від подальшого відбування покарання 02.08.2001 по постанові Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.08.2001 став ст. 5 Закону України «Про амністію від 05.07.2001».

Згідно довідки УІАП ГУНП в Полтавській області від 14.07.2020 № 171- 09072020/53624, ОСОБА_1 також притягувався до кримінальної відповідальності:

- 16.05.2012 Київським РС м. Харкова засуджений за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357, 386, 70 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі строком 3 роки (звільнений від відбування покарання із іспитом строком на 2 роки на підставі ст. 75, 76 КК України в редакції 2001 року);

- 18.12.2013 Київським РС м. Харкова засуджений за ст. ч. 3 ст. 357, 386, 70 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі на строк 2 роки (звільнений від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки на підставі ст. 75, 76 КК України (в редакції 2001 року); Вирок вступив в законну силу 15.05.2014, знятий з обліку 28.08.2014 на підставі п. «Е» ст. 1 Закону України «Про амністію» згiдно визначення Малиновського РС м. Одеси вiд 25.07.2014.

Пунктами 21-23 Порядку провадження передбачено, що дозвіл на імміграцію скасовуються органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушити ДМС, її територіальні органи та територiальнi пiдрозділи, MBC, органи Національної поліції, регіоналі органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які в межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

У разі коли ініціатором скасування дозволу є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналiзу інформації приймається відповідне рішення.

Відповідно до матеріалів особової справи громадянин РФ ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну 15.08.2017 на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», у зв`язку з тим, що він перебуває у шлюбі понад два роки з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був документований посвідкою на постійне проживання НОМЕР_4 вид. 16.08.2017.

В заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну від 04.08.2016 ОСОБА_1 зазначив, що до кримінальної відповідальності не притягувався. На другій стороні заяви в графі - «Мені відомо, що у разі зазначення у заяві про надання дозволу на імміграцію свідомо неправдивих відомостей, мені буде відмовлено у наданні дозволу на імміграцію», іноземець проставив власний підпис. Беручи до уваги вищенаведене, дозвіл на імміграцію в Україну підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що іноземець зазначив в заявi неправдиві відомості.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 під час оформлення дозволу на імміграцію в Україну надав до ГУ ДМС в Одеській області відповідну заяву, у якій зазначив відомості, що не притягувався до кримінальної відповідальності (а.с. 54-55).

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги твердження позивача щодо того, що на момент подання документів до ГУ ДСМ в Одеській області для отримання дозволу на імміграцію та після його отримання, він не притягувався до кримінальної відповідальності, оскільки в даному випадку дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 скасовано не за фактом притягнення позивача до кримінальної відповідальності, а саме з підстав подання свідомо неправдивих відомостей, зокрема, під час оформлення заяви для отримання дозволу на імміграцію в Україну.

Щодо доводів позивача про не здійснення всебічного розгляду подання щодо скасування дозволу на імміграцію та прийняття оскаржуваного рішення без належного обґрунтування, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, та зазначено вище, за змістом пункту 23 Порядку №1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

При цьому, суд акцентує, що означені положення стосуються порядку подання про скасування дозволу на імміграцію, який складено іншим уповноваженим органом, ніж органом ДМС.

Натомість, у спірному випадку ініціатором питання щодо скасування позивачеві дозволу на імміграцію є Управління Служби безпеки України в Одеській області, котре звернулося до ГУ ДМС в Одеській області з відповідним поданням від 18.02.2021 року № 65/5/2-979 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.48-49).

При цьому, суд звертає увагу, що на підставі вищевказаного подання, з урахуванням розгляду матеріалів особової справи ОСОБА_1 , посадовою особою ГУ ДМС в Одеській області складено висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , затверджений начальником ГУ ДМС в Одеській області 17.08.2021 року, із зазначенням підстав для його скасування.

Між тим, суд зазначає, що передбачені пунктом 23 Порядку №1983 ДМС положення щодо запитування в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб додаткової інформації, а також запрошення для надання пояснень іммігранта, є правом ДМС та її органів, яке реалізується у разі певної необхідності, та у жодному разі не обов`язком.

Водночас, у разі виявлення факту, що особа яка подавала заяву про надання дозволу на імміграцію, зазначила свідомо неправдиві відомості чи подала підроблені документи, у контролюючого органу наявні усі законодавчо передбачені підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення №361923 вiд 17.08.2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , діяв в межах відповідних приписів чинного законодавства, а саме пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», адже застосований контролюючим органом закон є чітким, зрозумілим та надає можливість передбачити настання правових наслідків у вигляді скасування дозволу на імміграцію у випадку, якщо іммігрантом подано свідомо неправдиві відомості під час оформлення заяви для отримання такого дозволу на імміграцію в Україну.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, не є правомірними, обґрунтованими, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже, задоволенню не підлягають, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст.293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити

20.05.2022р..