Справа № 160/1304/22
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року Справа № 160/1304/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Логвиненко В.М.
представника відповідача - Кришталевич В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро адміністративну справу в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції за позовною заявою ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 24 грудня 2021 року №1104к про звільнення його з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України;
- поновити його на посаді прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України або на рівнозначній посаді у Дніпровській спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону;
- стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 96 376,98 грн., починаючи з 24.12.2021 року по дату прийняття судового рішення.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_2 від 24 грудня 2021 року №1104к його звільнено з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України на підставі п.18 Розділу 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX. Так, підставою для звільнення, з посади прокурора на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру", є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури. Однак, у оскаржуваному наказі №1104к від 24.12.2021 року відсутні посилання на п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», тобто визначена Законом №113-ІХ, підстава не зазначена у наказі про звільнена. Рішення про звільнення прокурорів у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, повинно бути прийнято до 01 вересня 2021 року. Однак, відповідач, діючі у порушення вимог п.19, п.п.10 п.22 Розділу 2 Закону № 113-ІХ, все ж таки прийняв оскаржуваний наказ №1104к, про звільнення його з органів прокуратури без будь-яких підстав, лише 24.12.2021 року, тобто майже через 4 місяці після встановленого законом граничного строку для прийняття відповідних рішень.
Крім того, Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону, завідомо відомо, що його виключено зі списків осіб, які 04.11.2020 року не успішно склали іспит та його призначено без визначення часу та дати новий час складання іспиту, тобто проведення атестації прокурорів, щодо нього триває. Однак, незважаючи на це Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону, всупереч протоколу №12 від 20.11.2020 року, прийнято рішення, про звільнення його з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, без фактичного проведення атестації прокурорів в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 року було відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
На виконання вимог ухвали суду, відповідачем 17.03.2022 року було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки ОСОБА_1 набрав 86 балів, що є менше прохідного балу для успішного складання іспиту. П`ятнадцята кадрова комісія на підставі п.п.13, 16, 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, п.6 розділу І, п.п.5, 6 розділу III Порядку, прийняла рішення від 13.09.2021 р. № 209 про неуспішне проходження позивачем атестації. Відповідно до п.п.2 п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ (в редакції на час спірних правовідносин) прокурори, зазначені в п.п.1-4 п.7 цього розділу, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації. Відповідно до п.19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ звільнення прокурорів здійснюється за умови настання однієї з підстав, передбачених п.п.1-4 п.19 розділу II Закону №113-ІХ. При цьому, такої умови як прийняття Генеральним прокурором рішення про ліквідацію чи реорганізацію органу прокуратури вказаним пунктом не передбачено. Юридичним фактом, що зумовлює звільнення прокурора з посади в даному випадку є рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації.
Рішення кадрової комісії про задоволення заяви позивача та призначення йому нової дати для складання іспиту другого етапу атестації не є рішенням, прийнятим за результатами атестації відповідно до п.8 Порядку №221 та п.17 розділу II Закону №113-ІХ, а є процедурним рішенням, пов`язаним з її діяльністю, що передбачено п.п.10, 11 Порядком роботи кадрових комісій, затвердженого Наказом Генерального прокурора від 17.10.2019 №233. З огляду на це, існування рішення про призначення прокурору нової дати складання іспиту не може бути підставою для скасування рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації за умови, коли прокурор за результатами тестування не набрав необхідного прохідного балу. Прийняття кадровою комісією протокольного рішення про призначення нової дати для складання іспиту не є рішенням про надання можливості прокурору повторно пройти один з етапів атестації, оскільки, відповідно до п.17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-ІХ, повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється. Перенесення дати складання іспиту відповідно до вимог Порядку № 221 може бути обумовлене лише неявкою прокурора на складення відповідного іспиту через поважні причини. Комісія призначає новий час (дату) складання прокурором відповідного іспиту чи проведення з ним співбесіди, якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від членів комісії та прокурора (п.7 Порядку Розділу І Порядку №221). У той же час, позивач з`явився для складання іспиту та завершив тестування, хоч і з негативним результатом. Крім того, з урахуванням скорочення загальної штатної чисельності Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону (відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 р. № ЗШ) наявні підстави для звільнення позивача з військової служби - у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів відповідно до підпункту «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ. Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 01.03.2021 № 71 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, а тому подальше проходження військової служби на посадах в органах прокуратури стало неможливим. Указаний наказ Міністра оборони України є чинним, та позивачем у судовому порядку не оскаржується, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

До суду 18.03.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що підстава для звільнена його з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України, зазначена формально, без будь-яких законних підстав які відповідають дійсності, вимогам Закону №113-ІХ та Закону України «Про прокуратуру». Однак, після 01 вересня 2021 року, будь-які рішення про звільнення його з посади прокурора, поданням органу, що здійснює дисциплінарне провадження, відсутні. Під час ознайомлення з наказом №1104к, його не було ознайомлено з будь-якими рішеннями органів, які здійснювали дисциплінарне провадження, щодо нього. Наказ №1104к від 24.12.2021 року не містить будь-яких посилань на положення Закону України «Про прокуратуру», Закону №113-IX, ні на рішення кадрової комісії, ні на рішення дисциплінарних органів. Таким чином, підстави для прийняття наказу №1104к від 24 грудня 2021 року про звільнення його з посади прокурора, відсутні, а наказ прийнятий з порушенням ст.ст.51, 60, 61 Закону України «Про прокуратуру». У МОУ та ЗСУ, скорочення штатів та організаційні заходи у зв`язку з чим, його звільнено з військової служби, не проводили. Таким чином, відомості зазначені у наказі №1104к, щодо звільнення з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, не відповідають дійсності. Тобто, фактично відбулось, перейменування юридичної особи, без ліквідації та реорганізації юридичної особи, тобто підстави для звільнення його з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону, відсутні. Підстави звільнення з посади прокурора, лише у зв`язку з перейменуванням юридичної особи, і Законом №113-ІХ, ані Законом України «Про прокуратуру», не передбачено. Враховуючи викладене, позивач просив суд позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

27.04.2022 року судом було проведено та закрито підготовче засідання і призначено розгляд справи по суті.

Позивач під час судового засідання заявлені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник відповідача підтримала свою правову позицію в повному обсязі та просила суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 10.10.2018 року ОСОБА_1 обіймав посаду прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України (перейменовано на Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Південного регіону).

04.10.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення на посаду прокурора в окружній прокуратурі та про намір пройти атестацію.

Позивач успішно пройшов перший етап атестації.

Протоколом №4 від 28.10.2020 року Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) затверджено графік складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки, відповідно до якого позивачу призначено проходження іспиту на 04.11.2020 року.

Відповідно до відомості про результати тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки позивач отримав 74 бали (вербальний блок), 98 балів (абстрактно-логічний блок); 86 - середній арифметичній бал.

Наказом Офісу Генерального прокурора №474 від 07.10.2020 року встановлено прохідний бал (мінімально допустиму кількість балів, які можуть бути набрані за результатами тестування) для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) 93 бали.

Протоколом №10 засідання Першої кадрової комісії від 04.11.2020 року затверджено Список осіб, які 04.11.2020 року не пройшли іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки набравши менше 93 балів, в якому під №63 зазначено ОСОБА_1 86 балів.

Позивачем складено заяву від 04.11.2020 року до Першої кадрової комісії з проханням перенести тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку зі скаргами на самопочуття.

07.11.2020 року позивач повторно направив заяву; довідку № 3903 від 05.11.2020 року Військово-медичного клінічного центру Східного регіону про те, що він з 05.11.2020 року знаходиться на стаціонарному лікуванні; результат дослідження біоматеріалу від 05.11.2020 року №55446 про те, що у ОСОБА_1 виявлено РНК вірус SARS-CoV-2.

Протоколом №12 засідання Першої кадрової комісії від 20.11.2020 року за насідком розгляду заяви позивача щодо повторного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки встановлено, що зазначені у заяві ОСОБА_1 факти знайшли своє підтвердження; його заяву задоволено; виключено останнього зі списку осіб, які 04.11.2020 року не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки.

Відповідно до протоколу №10 засідання П`ятнадцятої кадрової комісії від 31.08.2021 року членами комісії проголосовано проти включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності і навички з використанням комп`ютерної техніки.

Протоколом №11 засідання П`ятнадцятої кадрової комісії від 13.09.2021 року ухвалено рішення про неуспішне проходження атестації прокурорами згідно з переліком №1, до якого під №209 включено ОСОБА_1 з 86 балами. Таке рішення прийнято Комісією на підставі цього Протоколу засідання кадрової комісії та Протоколів засідання першої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 04.11.2020 р. № 10, від 06.11.2020 р. № 11, другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 05.11.2020 р. № 10, четвертої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 06.11.2020 р. № 8, відомостей про результати тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та сформовано перелік прокурорів, які за результатами іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, яке відбувалося 02.11.2020 р. - 09.11.2020 р., набрали менше 93 бали.

Рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії №209 від 13.09.2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації" зроблено висновок про те, що ОСОБА_1 неуспішно пройшов атестацію, оскільки за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки набрав 86 балів, що є менше прохідного балу (93) для успішного складання іспиту, встановленого наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора від 07.10.2020 р. № 474 Про встановлення прохідного бала для успішного складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки під час атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), а також оприлюднення зразка тестових питань (завдань) та правил складання іспиту та він не допускається до етапу проходження співбесіди та припиняє участь в атестації.

Судом також встановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 01.03.2021 р. № 71 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, а тому подальше проходження військової служби на посадах в органах прокуратури стало неможливим

Наказом керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 24.12.2021 р. №1104к ОСОБА_1 звільнений з посади прокурора Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України з 30.12.2021 р.

Позивач, в рамках даної адміністративної справи, пов`язує порушення своїх прав з прийняттям наказу керівником Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 24.12.2021 року №1104к про звільнення його з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) визначено загальні засади проходження в Україні військової служби. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (ч.4 ст.2 Закону № 2232-ХІІ).

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 р. № 1153/2008 р. (далі - Положення).

Так, ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу та на підставі ст.6 Закону № 2232-ХІІ, п.153 Положення був відряджений до Генеральної прокуратури України для призначення на відповідні військові посади, передбачені Указом Президента України від 22.09.2014 р. № 737/2014 «Про Перелік посад військових прокурорів і слідчих військових прокуратур та граничних військових звань за цими посадами».

За правилами чинної на той час ч.4 ст.27 Закону України «Про прокуратуру» військовим прокурором міг бути громадянин з числа офіцерів, які проходять військову службу, через що слід дійти висновку, що військова служба була обов`язковою умовою для призначення і перебування на посаді військового прокурора.

Відповідно до п.21 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ військові прокуратури, прокурори та слідчі військових прокуратур припиняють виконувати свої повноваження у порядку та строки, визначені Генеральним прокурором.

На виконання вказаних вимог Закону Генеральним прокурором видано наказ від 17.02.2021 р. № ЗШ, згідно з п.1 якого, у зв`язку із утворенням з 15.03.2021 р. спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах окружних прокуратур) і припиненням діяльності шляхом реорганізації військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) введено зміни до структур та штатних розписів спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур).

Загальну штатну чисельність реорганізованих військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих прокуратур) у кількості 510 одиниць зараховано до резерву Офісу Генерального прокурора (п.1.5 наказу від 17.02.2021 р. № ЗШ).

У структурі та штатному розписі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (на правах обласної прокуратури) виключено Військову прокуратуру Дніпропетровського гарнізону та встановлено Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.

Крім того, наказом Генерального прокурора від 02.03.2021 р. №54 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах окружних)» затверджено перелік спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах окружних), серед яких зазначено Дніпровську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері (на правах окружної прокуратури).

Отже, з 15.03.2021 р. (день початку роботи окружних прокуратур) Генеральний прокурор фактично прийняв рішення про припинення діяльності шляхом реорганізації військових прокуратур гарнізонів (у тому числі Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону) та початок функціонування Дніпровської спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері, у якій зайняття посад прокурорів військовослужбовцями законодавством не передбачено.

З урахуванням скорочення загальної штатної чисельності Військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону (відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 р. № ЗШ) наявні підстави для звільнення позивача з військової служби - у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів відповідно до підпункту «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону № 2232-ХІІ.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з п.245 Положення звільнення з військової служби військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, здійснюється посадовими особами, зазначеними в п.153 Положення (у даному випадку Міністром оборони України), за поданням керівників державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів, до яких вони відряджалися, без зарахування в розпорядження Міністерства оборони України.

Днем закінчення військової служби для таких військовослужбовців є день, зазначений у наказі (розпорядженні) про звільнення з посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах, до яких вони були відряджені.

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 03.03.2021 р. № 71 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі підпункту «г» п.2 ч.5 ст.26 Закону №2232-ХІІ, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, а тому подальше проходження військової служби на посадах в органах прокуратури стало неможливим.

Зазначений наказ Міністра оборони України є чинним, та позивачем у судовому порядку не оскаржується. Доказів зворотного позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Крім того, суд враховує й той факт, що підставою для прийняття наказу керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 24 грудня 2021 року №1104к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України був його рапорт, копія якого міститься в матеріалах справи /а.с.20, 63, 64/.

Суд критично відноситься до посилання позивача в судовому засіданні на те, що відповідний рапорт про своє звільнення з військової служби у запас за підпунктом «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, він не писав та рапорт складений від його імені невідомою особою.

Оскільки позивач не заявляв перед судом клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для підтвердження чи спростування даної обставини.

Дана копія рапорту була особисто додана ОСОБА_1 до додатків до своєї позовної заяви поданої до суду, та отримана позивачем на його запит від Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України. /а.с.62/.

У справах цієї категорії Верховний Суд дійшов висновку про те, що, у військовій прокуратурі позивачі проходять саме військову службу (за контрактом) і це було визначальною (необхідною) умовою для їх призначення на цю посаду. Якщо відносини щодо проходження військової служби припинилися, підстав для перебування/залишення на посаді прокурора військової прокуратури уже немає і така особа підлягає звільненню (з посади військового прокурора).

Обґрунтованих підстав для залишення позивачів на посаді прокурора після звільнення з військової служби, за наведеного правового регулювання спірних відносин немає, оскільки не може перебувати на посаді військового прокурора особа, яка не є військовослужбовцем, як і не може бути переведена на іншу посаду (прокурора).

Правова позиція щодо застосування Законів України «Про прокуратуру» та «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 420/5104/20.

Таким чином, наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 24 грудня 2021 року №1104к про звільнення позивача з посади прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України винесено у порядку та у спосіб, визначених законом, а отже ознак протиправності даний наказ не містить, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім цього, оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про скасування спірного наказу про звільнення, який прийнято Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону на підставі діючого законодавства, то в цій частині вимоги також є безпідставними.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід залишити без задоволення з викладених вище підстав.

З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (вул.Пироговська, 11, м.Одесса, 65012, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення складений 20.05.2022 року.

Суддя К.С. Кучма