Справа № 280/11505/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 травня 2022 року Справа № 280/11505/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощенного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_1 )

до - Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, )

до Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96)

про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1963 від 03.09.2021 року в частині відсторонення від виконання службових обов`язків інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 701 від 12.10.2021 «Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 25 жовтня 2021 року №1392 о/с про звільнення зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0015311) інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1;

- поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області з 26 жовтня 2021 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.10.2021 по дату винесення судом рішення у справі, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч грн 00 коп.);

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області з 25 жовтня 2021 року та стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Позивач у позові в обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив наступне.

11 лютого 2016 року ОСОБА_1 (надалі Позивач) був прийняти на службу до поліції згідно Наказу № 81 о/с Департаменту патрульної поліції (надалі Відповідач) та проходив службу інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції. 12 жовтня 2021 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було прийнято наказ № 701 «Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень». 25 жовтня 2021 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ № 1392 о/с «По особовому складу», на підставі якого відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліції» звільнено зі служби по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 з 25 жовтня 2021 року. Вважає, що дійсний наказ про звільнення є таким, що не відповідає фактичним обставинам, дисциплінарне стягнення застосоване без наявності дійсних підстав його застосування, без наявності в діях Позивача порушення правил несення служби, що зумовлює визнання наказу про звільнення протиправним та незаконним з правом відновлення на роботі. Позивач зазначає, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідачем не було враховано характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку позивача. У зв?язку з вищевикладеним просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.12.2021 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 21.12.2021.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, у якому зокрема зазначено наступне. З досліджених матеріалів службового розслідування, дисциплінарна комісія дійшла до висновку, що у порушення пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, інспекторами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не було забезпечено безперервну відеозйомку під час виконання службових обов`язків. Тим самим вказані працівники порушили обов`язок щодо збирання доказів у рамках складених 31.07.2021 адміністративних матеріалів, покладений на них частиною другою статті 251 КУпАП. Також матеріалами службового розслідування встановлено, що особою, яка перебувала за кермом службового автомобіля та зверталась до ОСОБА_3 , є лейтенант поліції ОСОБА_2 . Враховуючи надані інспектором пояснення, у яких останній заперечує факт вимагання ним неправомірної вигоди та роз`яснення своїх висловів як жарт, з боку лейтенанта поліції ОСОБА_2 встановлено порушення обов`язку поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати, встановленого абзацом сьомим пункту 1 розділу II Правил, обов`язку контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку, встановленого абзацом восьмим пункту 1 розділу II Правил, обов`язку дотримуватися норм ділового мовлення встановленого абзацом десятим пункту 1 розділу II Правил. Вищенаведене свідчить про порушення лейтенантом поліції ОСОБА_2 обов`язку утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини, встановленого пунктом 7 частини третьої статті 1 Статуту. Дисциплінарною комісією також встановлено, що надані пояснення страшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 є нещирими та спрямованими на уникнення відповідальності. Так, інспектор наголошував, що не приймав участі у діалозі, проте на відеозаписі зафіксована, що він сидів на пасажирському місці у службовому автомобілі та перепитував у ОСОБА_3 чи вчив той у школі Лесю Українку. З наведеного встановлено порушення старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_2 обов`язку діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.встановленого частиною другою статті 19 Конституції України, обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та Інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, встановленого пунктом 1 частини першої статті 18 Закону, обов`язку професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва, поважати і не порушувати прав і свобод людини, встановленого пунктом 2 частини першої статті 18 Закону, обов`язку бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, встановленого пунктом 1 частини третьої статті 1 Статуту, обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, встановленого абзацом першим пункту 1 розділу II Правил, обов`язку професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативи о-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами, встановленого абзацом другим пункту 1 розділу II Правил. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 21.12.2021 судове засідання відкладено на 21.12.2021.

Ухвалою суду від 18.01.2022 задоволено клопотання представника позивача та провадження у справі зупинено на час, необхідний сторонам для примирення до 24 лютого 2022 року до 11 год.15 хв.

Ухвалою суду від 13 травня 2022 року поновлено провадження у справі та призначене судове засідання на 20 травня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Сторони та їх представники у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

13 травня 2022 року через Електронний суд від представника позивача до суду надійшла заява (вхідний № 17457) про розгляд справи у порядку письмового провадження. Представник просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

11 лютого 2016 року ОСОБА_1 був прийняти на службу до поліції згідно Наказу № 81 о/с Департаменту патрульної поліції та проходив службу інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшим лейтенантом поліції.

12 жовтня 2021 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було прийнято наказ № 701 «Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень», за змістом якого: вбачаються наступні обставини: «відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 03.09.2021 № 1963 «Про призначення та проведення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» проведено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни інспекторами взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП страшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_2 31.07.2021 під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу FORD MUSTANG, номерний знак НОМЕР_2 , про що стало відомо з мережі інтернет».

За наслідками вищевикладених обставин та службового розслідування, на яке наявне посилання в наказі, було вирішено: «за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 Конституції України, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 5, 6, 7, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 3 частини третьої статті 61 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців першого, другого, п`ятого пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомку, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, підпункту 1 пункту 1 розділу ІІІ посадової інструкції інспектора взводу № 1 роти №2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП, згідно з частиною третьою статті 19 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту застосувати до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції».

25 жовтня 2021 року Департаментом патрульної поліції Національної поліції України видано наказ № 1392 о/с «По особовому складу», на підставі якого відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліції» звільнено зі служби по управлінню патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 з 25 жовтня 2021 року.

Із висновків службового розслідування вбачається, що 31.07.2021 о 18.25 надійшло повідомлення зі скороченого номеру екстреного виклику поліції «102» (далі - скорочений номер «102») про те, що 31.07.2021 о 18.24 за адресою: Олександрівський район, м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд.1-В, ДТП без травмованих, на стоянці ТЦ «Епіцентр», автомобіль MEGAN, номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль MUSTANG, номерний знак НОМЕР_2 , (заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Ця подія зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події (далі - журнал ЄО) УПП в Запорізькій області ДПП від 31.07.2021 №404.

На відпрацювання даного виклику направлено наряд «Драгун-0301», який за результатами подав електронний рапорт наступного змісту: «31.07.2021 о 18.20 за адресою м. Запоріжжя, вул. Запорізька 1-В. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_3 , здійснив зіткнення з транспортним засобом FORD MUSTANG, номерний знак НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Травмовані відсутні. Складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 266553 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Зібрано матеріали».

Згідно відомостей підсистеми «Адмінпрактика» системи ІПНП, 31.07.2021 працівником УПП в Запорізькій області ДПП Єременко складено відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 266553 за статтею 124 КУпАП, а саме за те, що останній керуючи транспортним засобом RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_3 , скоїв наїзд на припаркований автомобіль FORD MUSTANG, номерний знак НОМЕР_2 .

Вказаний матеріал направлено на розгляд до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 266553. 31.07.2021 о 18.20 в м. Запоріжжі, вул. Запорізька, буд. 1-В, ОСОБА_4 керував транспортним засобом RENAULT MEGAN, номерний знак НОМЕР_3 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб FORD MUSTANG, номерний знак НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Як пояснив ОСОБА_4 , у його присутності жодних натяків чи інших дій поліцейських, що могли оцінюватись, як вимагання неправомірної вигоди, не було. Поліцейськими складено відносно нього адміністративні матеріали, після чого надана змога з ними ознайомитись. У ході складання адміністративних матеріалів ОСОБА_3 погодився на складання європротоколу, на що поліцейські відмовили, оскільки бланк протоколу вже був наполовину заповнений.

Також опитаний зазначив, що ОСОБА_3 поводив себе пасивно, на контакт не йшов, у його присутності відео за участі поліцейських не знімав.

Після складання адміністративних матеріалів ОСОБА_3 поставив свій підпис у матеріалах та залишив місце ДТП. У приступності ОСОБА_4 жодних протиправних дій з боку працівників поліції не було.

Відповідно до графіку несення служби батальйонів УПП в Запорізькій області ДПП, з 08.00 до 20.00 31.07.2021 перебував на службі батальйон № 1.

Згідно розстановки сил та засобів батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП з 08.00 до 20.00 31.07.2021. у складі наряду «Драгун-0301» несли службу інспектори взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 та лейтенант поліції ОСОБА_2 .

З метою встановлення обставин події, яка освітлена у критичній публікації, відібрано письмові пояснення від інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліці ОСОБА_1 , у яких останній зазначив, що 31.07.2021 під час несення служби по охороні публічного порядку та забезпеченню безпеки дорожнього руху, у складі наряду «Драгун-0301», спільно з лейтенантом поліції ОСОБА_2 , о 18.30 прибули за адресою: АДРЕСА_3 , з метою оформлення матеріалів ДТП.

Закінчивши складання матеріалів ДТП, ОСОБА_1 почав вносити до системи ІПНП відомості щодо місця пригоди та учасників.

Як зазначив опитаний, він не вів діалогів з третіми особами та не допускав протиправних дій, які не відповідають вимогам чинного законодавства, у тому числі Закону України «Про запобігання корупції». Крім того, інспектор не допускав порушень ділового мовлення.

Суд критично відноситься до обставин, викладених у відзиві відповідача про те, що «проаналізувавши наявні відеозаписи з портативного відеорегістратора АР_00214 встановлено, що відеофіксація під час відпрацювання ДТП за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-В не проводилась».

Так, з наданого реєстру з портативного відео регістратора патрульних поліцейських, вбачається, що відеореєстрація протягом зміни проводилась, в тому числі в період з 18:45 до 20:10 періодично було здійснене включення камери.

При цьому, як вбачається із висновку службового розслідування, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду надійшло в 18:25, а патрульні поліцейські прибули на місце через 5-10 хвилин.

Крім того, із змісту протоколу вбачається, що його було оформлено о 18 год. 55 хв.

Таким чином, із сукупної вищезазначеної інформації, наданої відповідачем 2 вбачається, що в період оформлення результатів ДТП відеореєстратор патрульних поліцейських був ввімкнений.

Суд враховує той факт, що у висновку службового розслідування фактично ігнорується та не аналізується факт наявності записів та безпідставно викладається висновок взагалі про те «що відеофіксація під час відпрацювання ДТП за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, буд. 1-В, не проводилась».

Дані висновки також йдуть в повну суперечність інформації наданої у відповідь на адвокатський запит в листі від 09.12.2021 № 325-су/41/32/01-104, з якого вбачається, про те що дійсні відеозаписи були не відсутні, а знищенні у зв`язку із спливом строку зберігання, який становить 30 діб (тобто їх зберігання відбувалось до 31.08.2021).

При цьому, наказ про призначення службового розслідування було видано відповідачем 1 лише 03.09.2021.

Отже, із інформації наданої відповідачем 2 вбачається, що на момент початку службового розслідування окрім інформації про «ввімкнення» та «вимкнення» відеореєстраторів патрульних поліцейських, зміст даних відеозаписів не вивчався, що свідчить про необґрунтованість висновків службового розслідування, про взагалі відсутність фіксації оформлення результатів ДТП, так як дана фіксація проводилась, зміст якої не взявся до уваги під час службового розслідування.

Окрім того, необхідність даної відеофіксації, необхідна при виконання службових обов`язків патрульних поліцейській як докази для розгляду в подальшому матеріалів вчинення адміністративного правопорушення та відповідно притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, з інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 у справі № 331/4411/21 при розгляді матеріалів адміністративної справи їх у сукупності було достатньо для притягнення водія ОСОБА_4 , що керував транспортним засобом Renault Megane, реєстраційний номер НОМЕР_2 до адміністративної відповідальності.

Таким чином, патрульними поліцейськими, в тому числі позивачем належним чином було зафіксовано ДТП та зібрані достатні адміністративні матеріали для притягнення винної особи до відповідальності.

Також, в обґрунтування правомірності звільнення Позивача, відповідач 2 посилається на порушення правил етичної поведінки - іншого патрульного поліцейського ОСОБА_2 , який ніби то некоректно висловився, що було першочергового розціненою громадянином як вимагання хабаря та ніби - то нещирість у поясненнях Позивача та його підтримка у розмові між громадянином та іншим патрульним поліцейським.

Так, у відзиві, що є ідентичним висновкам дисциплінарної комісії зазначено, що «причинами та умовами, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку зазначеними працівниками дисциплінарна комісія вважає нехтування ними особистою відповідальністю перед державою та суспільством». Також, зазначено, що ніби то жарт, який був висловлений ОСОБА_2 порушує права людини та принижують честь і гідність людини.

Однак, суд враховує той факт, що по-перше, ані на час проведення службового розслідування, ані на сьогоднішній час будь-яких кримінальних справ про вимагання хабаря, цивільних справ про захист честі, гідності та достоїнства відсутні. Тобто, на сьогоднішні час відсутній будь-який конфлікт пов`язаний із спілкуванням патрульних поліцейських з ОСОБА_3 , який виклав суперечливе відео в мережі інтернет.

По-друге, суд приймає до уваги те, що автор відео, на підставі якого й почалося службове розслідування особисто не звертався взагалі до правоохоронних органів щодо можливо незаконної поведінки патрульних поліцейських.

Судом враховується, те, що цією ж особою були надані повторні пояснення, які спростовують факт вимагання хабаря та зазначається про жартівливий характер опублікованого відео.

Суд критично відноситься, до тих обставин, що при аналізі наданих пояснень комісія протиправно їх не взяла до уваги, зазначаючи про «намагання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 та лейтенанта поліції ОСОБА_2 будь-яким шляхом уникнути дисциплінарної відповідальності».

Посилання відповідача 2 на правову позицію Верховного суду, викладена в постанові від 20.06.2018, як на аналогічні висновки за ситуацію є безпідставним, так як службовою особою за цією справою було отримано хабар, що було зафіксовано та висвітлено в засобах масової інформації з подальшим введенням кримінальної справи та притягнення особи до кримінальної відповідальності за свій поступок, який дійсно підриває авторитет поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (надалі по тексту - Закон №580-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Вимогами статті 7 Закону №580-VIII передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина 1 статті 8 Закону №580-VIII).

Згідно статті 60 Закону №580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут НПУ) визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження і поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Національної поліції України.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту НПУ службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Вимогами статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ передбачено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначає Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (надалі - Порядок №893).

Розділ ІІ Порядку №893 врегульовує питання призначення службового розслідування.

Так, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що інформація із засобів масової інформації за наявності ознак дисциплінарного проступку є окремою законодавчо передбаченою підставою для призначення службового розслідування.

Статтею 70 Закону №580-VIII передбачено, що поліцейський, щодо якого проводиться службове розслідування, може бути відсторонений від виконання службових обов`язків у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Національної поліції України. Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є тимчасовим недопущенням поліцейського до виконання обов`язків за займаною посадою. За особою, відстороненою від виконання службових обов`язків (посади), зберігаються всі види грошового забезпечення, які були їй визначені до відсторонення, крім премії. Поліцейський вважається відстороненим від виконання службових обов`язків з дня видання відповідного наказу до дня видання наказу про допуск до виконання службових обов`язків за займаною посадою.

Відповідно до вимог розділу ІІІ Порядку №893 на час проведення службового розслідування поліцейський може бути відсторонений від виконання службових обов`язків (посади) у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) здійснюється на підставі письмового наказу керівника, до повноважень якого належать призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, воно не може тривати більше строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду. Особливості відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) визначено частинами четвертою - шостою статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Аналіз наведених норм свідчить, що відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є правом, а не обов`язком керівника.

Водночас, відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) є тимчасовим заходом на час проведення службового розслідування та може бути застосовано до поліцейського у разі, якщо обставини виявленого дисциплінарного проступку унеможливлюють виконання посадових (функціональних) обов`язків ним або іншим поліцейським, а також якщо виконання поліцейським посадових (функціональних) обов`язків перешкоджає встановленню обставин виявленого дисциплінарного проступку.

Відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків (посади) оформляється письмовим наказом керівника, до повноважень якого належить призначення на посаду та звільнення з посади поліцейського, та не може перевищувати строку, передбаченого для проведення службового розслідування або зазначеного в рішенні суду.

Суд вважає, що при прийнятті питання щодо відсторонення від виконання службових обов`язків не були враховані дійсні обставини, з яких вбачається, що ознаками вчинення Позивачем дисциплінарного проступку є відомості із засобів масової інформації, будь-яких додаткових скарг, повідомлень від учасників такого спілкування відсутні. З публічних відомостей вбачається, що позивачем не здійснювалось демонстрування непристойної поведінки відносно автора відео, тобто не вчинялись жодні дії, що підривають авторитет поліції як державного органу; не порушувались норми етичного спілкування з громадянами.

Зокрема, вирішення питання щодо відсторонення поліцейського від виконання службових обов`язків є дискреційними повноваженнями роботодавця та здійснюється з урахуванням всіх обставин, які передували та слугували призначенню службового розслідування.

Суд зазначає, що враховуючи законодавчо передбачене право керівника та фактичні обставини справи, відсторонення Позивача від виконання службових обов`язків відбулось без наявності жодної підстави передбачені законодавством.

Згідно частини 1 статті 17 Закону №580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Положеннями частини 1 статті 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно зі статтею 12 Статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179 (далі - Правила) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку.

Відповідно до статті 11 Статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Статтею 13 вказаного вище Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Не дотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З урахуванням правової позиції, викладеній у постанові колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 11.03.2014 у справі№ 21-13а14, суд при розгляді кожної справи про застосовування дисциплінарних стягнень повинен враховувати фактичні обставини, що мали місце і передували звільненню особи. За наявності підстав для звільнення в порядку дисциплінарного стягнення та з урахуванням інших даних про особу така особа може бути звільнена.

Суд, ввважає, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, яке є крайнім заходом дисциплінарного впливу, застосовано до Позивача за відсутності правових підстав (адже в його діях відсутня сукупність вчинених дисциплінарних проступків), без урахування усіх обставин у справі та дотримання принципу пропорційності між вчиненим дисциплінарним проступком та мірою дисциплінарної відповідальності; без безстороннього врахування пояснень, наданих поліцейським у ході службового розслідування; без врахування пояснень наданих безпосереднім учасником цих подій (водієм), тобто на підставі власного сприйняття виключно відеозапису з мережі інтернет.

Суд приймає до уваги, що Позивач раніше не притягався до дисциплінарних поступків, в жодних негативних обставин як під час несення служби так й поза межами роботи не помічений.

Більш того, суд позитивно приймає той фак, що Позивач неодноразово був відзначений за подяками та грамотами за сумлінне виконання службових обов?язків, високу професійну майстерність.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до Позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення з посади, виду дисциплінарного стягнення, при тому, що останній за час перебування на посаді не притягувався до дисциплінарної відповідальності та за місцем роботи характеризується загалом позитивно; обставин, які обтяжують відповідальність позивача, під час дисциплінарного провадження не встановлено.

З урахуванням вищевикладених фактичних обставин та норм законодавства, суд вважає, що відсутні жодні докази порушення Позивачем порядку несення служби, що слугували би підставою його звільнення, що свідчить про незаконність та протиправність наказів № 701 від 12.10.2021 «Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень» та № 1392 о/с від 25.10.2021 «По особовому складу».

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок №100).

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

В силу пункту 5 розділу ІV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

За змістом абзацу 2 пункту 8 Порядку №100 після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку № 100).

Пунктами 2, 3 частини першої статті 256 КАС України передбачено, що постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Тобто, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Верховний Суд зазначає, що при стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі статті 235 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.1995 № 100.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ цієї Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-погодинниками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори.

В матеріалах справи наявна копія довідки про доходи позивача № 22 від 06.01.2022, відповідно до якої позивачу нарахована заробітна плата: серпень 2021 року - 14517,77 грн; вересень 2021 року - 8543,53 грн; загальна сума доходу становить 23061,30 грн. Середньоденна заробітна плата складає: 378,05 грн. Середньомісячна заробітна плата складає: 11530,65 грн.

Період вимушеного прогулу позивача з 26.10.2021 (перший робочий день після звільнення позивача) по 20.05.2022 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді) складає 145 робочих дні.

Отже, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу позивача складає 54 817,25 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Отже, рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України підлягає негайному виконанню.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, сума в розмірі 11 530,65 грн, що складає суму стягнення за один місяць, підлягає негайному виконанню.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно статті 1173 цього ж Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Суд враховує той факт, що обставини щодо проведення службового розслідування та подальшого незаконного звільнення спричинили психологічні переживання, вплинули на налагоджений та розмірний спосіб життя Позивача, погіршили матеріальний стан позивача та протиправно лишили можливості стабільного постійного заробітку.

Суд з розумінням приймає доводи позивача відносно того, що сама по собі ситуація щодо звинувачення в порушенні дисципліни є образливим для Позивача, що торкається честі та достоїнства як людини так й посадової особи при несенні служби.

Суд вважає обґрунтованим стягнення з Відповідача 1 моральної шкоди щодо протиправного притягнення до відповідальності та незаконного звільнення Позивача у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Всупереч наведеним нормам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності прийнятих ним підстав для прийняття наказів про звільнення позивача, належним чином не довів.

Керуючись ст.ст. 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ), до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 1963 від 03.09.2021 в частині відсторонення від виконання службових обов`язків інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції № 701 від 12.10.2021 «Про застосування до працівників УПП в Запорізькій області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині застосування до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 25 жовтня 2021 року №1392 о/с про звільнення зі служби в поліції по Управлінню патрульної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0015311) інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1.

Поновити лейтенанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області з 26 жовтня 2021 року.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26.10.2021 по 20.05.2022 у розмірі 54 817,25 грн.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, місцезнаходження: 03048, місто Київ, ВУЛИЦЯ ФЕДОРА ЕРНСТА, будинок 3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000, 00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).

В частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 11 530,65 грн звернути рішення до негайного виконання.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 20 травня 2022 року.

Суддя Р.В. Сацький