Справа № 120/8916/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/8916/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

24 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив стягнути податковий борг з ОСОБА_1 , в сумі 113 066, 29 грн.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07.10.2021 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 113 066, 29 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено суду правомірність заявлених вимог. На день розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку. Станом на момент розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем податкові повідомлення-рішення та податкова вимога є чинними, та доказів щодо їх оскарження/скасування до суду не надано. Доказів, які б свідчили про погашення вказаної суми заборгованості на день розгляду справи або ж спростовували доводи позивача відповідачем суду не подано.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що податкове повідомлення рішення № від 22.04.2019, що слугувало зверненню податкового органу до суду з позовом винесене на підставі акта перевірки від 29.03.2019 № 12699/5006/ та раніше прийнятого податкового повідомлення рішення від 01.02.2017 № , яке є предметом розгляду у справі № 120/479/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.02.2017 № .

При цьому, згідно матеріалів справи, зокрема виписки з особової картки позивача, нарахування пені мало місце ще станом на 31.12.2017, яка протягом 2017-2020 років трансформувалась з 144 216, 22 грн. в 66 009, 08 грн.

У відповідності до п. 102.4. ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом 3 п. 59.1 ст. 59 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції для правильного вирішення спору про стягнення податкового боргу, не з`ясував час виникнення податкового боргу, і дотримання строків давності, встановлених ст. 102 ПК України.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що податковий борг ОСОБА_1 не був погашений в повному обсязі починаючи з дня отримання вимоги відповідачем № 193-17 від 30.03.2017 по теперішній час, відтак у податкового органу не було обов`язку надсилати податкову вимогу повторно.

Крім того, податковий орган вже звертався до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 по справі № 802/1276/17 в якій судом досліджено законність направлення податкової вимоги № 193-17 від 30.03.2017 та задоволено позов контролюючого органу у повному обсязі.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 24.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 перебуває на обліку у головному управлінні ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Підставою для звернення контролюючого органу з позовом до суду слугувало податкове повідомленням-рішенням № від 22.04.2019, згідно якого у відповідача виник борг в загальній сумі 113 066, 29 грн.

При цьому, податкове повідомлення рішення № від 22.04.2019 винесене на підставі акта перевірки від 29.03.2019 № 12699/5006/ та раніше прийнятого податкового повідомлення рішення від 01.02.2017 № .

Оскільки ОСОБА_1 не сплачено добровільно податковий борг в сумі 113 066, 29 грн., податковий орган звернувся з даним позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження (пункт 57.3 статті 57 ПК України).

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (п. 56.18 ст. 56 ПК України).

Таким чином, грошове зобов`язання, визначене контролюючим органом, яке оскаржене платником податків в судовому порядку, набуває статусу узгодженого з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Так, податкове повідомлення рішення № від 22.04.2019 винесене на підставі акта перевірки від 29.03.2019 № 12699/5006/ та раніше прийнятого податкового повідомлення рішення від 01.02.2017 № , яке є предметом розгляду у справі № 120/479/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.02.2017 № .

При цьому ОСОБА_1 22.01.2021 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 01.02.2017.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 у задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 07.07.2021 відкрито касаційне провадження у справі № 120/479/21-а за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка представляє інтереси ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 16.03.2021 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі №120/479/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, отже постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2021 у справі № 120/479/21-а, набрала законної сили.

Разом з тим, судом першої інстанції вірно встановлено, що податкове повідомлення - рішення № від 22.04.2019, на підставі якого винесено податкову вимогу є чинним, доказів щодо його оскарження чи скасування до суду як першої так і апеляційної інстанції не надано.

Отже, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що грошове зобов`язання за податковими повідомленнями - рішеннями № від 22.04.2019 є узгодженим.

Відповідно до підпункту 14.1.162. пункту 14.1 статті 14 ПК України, пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки. Пунктом 129.1. статті 129 Податкового кодексу України передбачено, що при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, нарахування пені розпочинається починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 вказаного Кодексу визначено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України).

На виконання вказаної норми податковим органом надсилалась відповідачу податкова вимога форми "Ф" від 30.03.2017 року № 193-17 року на суму 379500,26 грн., однак заборгованість залишилася не погашеною.

В свою чергу нормами пункту 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення та до моменту його повного погашення за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Проте у разі зміни суми податкового боргу, зокрема його збільшення, нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу повторно формувати та вручати платнику податків податкову вимогу.

Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України, а у разі виникнення в майбутньому податкового боргу - контролюючим органом має бути сформована нова податкова вимога.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 818/1117/16), від 04 березня 2019 року (справа №2а-6053/11/1070), від 25 лютого 2020 року (справа №1340/5767/18) та від 23.10.2021 року (справа № 580/1216/20).

З огляду на викладене, посилання апелянта в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки податковий борг ОСОБА_1 не був погашений в повному обсязі починаючи з дня отримання вимоги відповідачем № 193-17 від 30.03.2017 по теперішній час, відтак у податкового органу не було обов`язку надсилати податкову вимогу повторно.

Крім того, безпідставними є посилання відповідача щодо неправомірного стягнення пені, оскільки закінчився строк давності у 1095 календарних днів, визначений у пункті 102.1 статті ст. 102 ПК України, з огляду на таке.

Так, заборгованість з податку на доходи фізичних осіб (пеня та штрафні санкції) виникла 18.12.2018, та підтверджується інтегрованою карткою платника податків, що надавалась до суду першої інстанції разом з позовною заявою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 18.12.2018 сплатив податковий борг в сумі 379 502, 26 грн. (згідно платіжного доручення № 7552 вiд 17.12.2018) 18.12.2021 нарахована пеня у сумі 93 567, 78 грн., відповідно до пп. 129.1.1 нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), та згідно пп. 129.3.1. П 129.3. ст. 129 ПК України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань ( в редакції вiд 01.01.2018 року).

Також донараховано штрафні санкції у сумі 47 057, 21 грн. відповідно до ч. 1 ст. 126 ПК України (в редакції вiд 01.01.2018). Згідно зазначеної норми у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Вказана заборгованість зокрема підтверджується податковим повідомленням - рiшенням № від 22.04.2019.

Отже, з огляду на викладене контролюючим органом здійснено нарахування пені та штрафних санкцій відповідно до пп. 129.1.1 з 18.12.2018 (у зв`язку зі сплатою 18.12.2018 ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 379 502, 26 грн.), при цьому, з позовом про стягнення податкового боргу ГУ ДПС у Вінницькій області звернулося 04.08.2021, а тому податковим органом не порушено строк давності у 1095 календарних днів, визначений у пункті 102.1 статті ст. 102 ПК України.

З урахуванням вищевказаного правового регулювання спірних правовідносин та встановлених обставин у справі, зокрема, що за відповідачем обліковується податковий борг у сумі 113 066, 29 грн, доказів щодо слати якого надано не було, при цьому контролюючим органом дотримано порядок стягнення такого боргу, зокрема було направлено податкову вимогу, яка отримана відповідачем та не оскаржена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.