Справа № 420/15725/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15725/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон груп» про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

В С Т А Н О В И Л А :

30 серпня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія Юніон груп» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби від 16.07.2021 №UA500500/2021/000015/2 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 16.07.2021 №UA500500/2021/00469.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Торгівельна компанія Юніон груп» зазначає, що митниця протиправно, незважаючи на наявність усіх документів передбачених ст. 53 МК України, прийняла рішення про коригування митної вартості. Підприємство зазначило, що обставини, на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка зазначена позивачем у поданій митній декларації і не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Одеська митниця Держмитслужби (), яка ухвалою суду першої інстанції від 08 листопада 2021 року замінена на правонаступника Одеську митницю, як відокремлений підрозділ Держмитслужби () заперечувала проти позову, зазначаючи під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів встановлено, що у поданих разом з митною декларацією документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту.

В зв`язку із відмовою підприємства надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів та видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року адміністративний позов ТОВ «Торгівельна компанія Юніон груп» задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 та картка відмови Одеської митниці Державної митної служби України в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт вказує, що судом не надано належної оцінки доводам відповідача при вирішенні справи.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що між 03.12.2019 ТОВ Торгівельна компанія Юніон Груп (покупець) та PILSAN DIS YICARET LTD. STI (продавець) укладено зовнішньоекономічний договір контракт на міжнародний комерційний продаж товарів.

Відповідно до розділів 2,3 контракту продавець поставляє товар лише покупцю (ексклюзивне право продажу товару). Отже, продавець має право на поставку товару на територію України виключно до компанії ТОВ ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ ЮНІОН ГРУП. Доставка EXW (самовивіз). Строки виробництва (дата доставки до пункту самовивизу) 30 днів з моменту підтвердження оплати.

На виконання вимог договору продавцем здійснено поставки партії товару:

Товар № 1: Іграшки у наборах: Набір іграшковий будиночок, ар. 03101 36 наборів.

Товар № 2: Іграшки, головоломки: головоломка сорт ер, арт. 03187 -36 шт.

Товар № 3: Іграшки для конструювання- конструктор машинка, ар. 03217-60 шт., конструктор машинка, арт. 03227-48 шт.

Товар № 4: Іграшки для дітей, з пластику: Пірамідка, ар. 03267 48 шт., Машинка екскаватор з пластику, ар. 06206 24 шт.

Товар № 5: Меблі для сидіння з пластику: Стілець дитячий, арт. 03417 24 шт.

Товар № 6: Дошки грифельні для писання чи малювання: дошка для малювання, арт 03 418 120 шт., дошка для малювання, арт. 03420 78 шт., дошка для малювання, арт. 03428 -66 шт.

Товар № 7: Інвентар та обладнання для гри та дозвілля: Будиночок ігровий, арт. 06437 7 шт.

Товар № 8: Іграшки на колесах, в асортименті: причеп для трактора педального, арт. 07 8 295 50 шт., трактор педальний, арт. 07 314 350 шт., трактор педальний, арт. 07 316 -119 шт., причеп для трактора педального, арт. 07 317 100 шт.

Товар № 9: Вироби побутові з полімерних матеріалів, не медичного призначення: Горщик дитячий, арт. 07 561 16 шт., торгівельної марки - PILSAN. Виробник PILSAN DIS TICARET LTD. STI на виробничих потужностях PILSAN PLASTIK VE OYUNCAK SAN. A.S., Туреччина. Країна виробництва Туреччина, TR.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом до Одеської митниці 16.07.021 подана митна декларація № UA500500/2021/202844, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом ціною договору.

Позивачем до митної декларації надано наступні документи:

Пакувальний лист б/н від 12.07.2021 року;

Рахунок-проформа № від 24.06.2021 року;

Рахунокфактура (інвойс) №РТА423 від 12.07.2021 року;

Автотранспортна накладна № б/н від 13.07.2021 року;

Декларація про проходження товару № РТА423 від 12.07.2021 року;

Сертифікат про походження товару форми А № 0457538 від 12.07.2021 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару від 06.07.2021 року;

Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 008 від 02.07.2021 року;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 03.12.2019 року;

Зовнішньоекономічний контракт б/н від 03.12.2019 року та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 02.03.2021 року;

Договір про перевезення № 0505/1 від 05.05.2021 року;

Копія митної декларації країни відправлення № 21590400ЕХ019110 від 12.07.2021 року.

За результатами визначення правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією, встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари № 3, № 4, № 5, а саме:

- недотримання пп. «в» п.2 ч.10 ст. 58 Митного кодексу України щодо не включення до митної вартості товару вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- недотримання до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України щодо підтвердження витрат на транспортування транспортними (перевізними) документами. Згідно наказу МФУ від 24.02.2012 року № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (надання послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру товару за 1 кілометр маршруту. Проте, до митного оформлення жоден з наведених документів не надано, а надано довідку про транспорті витрати від 13.05.2021 року № 13/05-2;

- порушення умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 № б/н, яким передбачено, що строки виробництва (доставки товару до пункту самовивозу) складає 30 днів з моменту підтвердження оплати по проформі-інвойсу (загальна сума 48518,06), проте до митного оформлення надано платіжні доручення від 06.05.2021 року та від 23.04.2021 року на загальну суму 39197,86 грн.

З урахуванням, наявних у митної декларації розбіжностей та у відповідності до ч.3 ст.53 МК України ТОВ «Торгівельна компанія Юніон груп» запропоновано надати до митниці додаткові документи, але листом від 16.07.2021 року позивач повідомив про неможливість надання додаткових документів.

16.07.2021 Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2021/000015/2 від 16.07.2021 року, в якому митну вартість визначив за резервним методом.

Також митним органом була видана картка відмова в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2021/00469 від 16.07.2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що митним органом безпідставно зазначено про відсутність відповідних документів та недостатність наданих позивачем документів для визначення митної вартості за першим (основним) методом.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України врегульовані положеннями Митного кодексу України (далі МК України).

Згідно ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом зокрема, у постановах від 22 липня 2021 року (справа № 540/1918/20), від 13 лютого 2020 року (справа №812/1325/17), від 11 лютого 2020 року (справа №520/9544/18), від 12 лютого 2019 року (справа №808/1801/18), від 26 червня 2018 року (справа №814/1996/15), від 22 травня 2018 року (справа №808/178/16), від 23 жовтня 2018 року (справа №820/1761/17), в яких зазначено, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Матеріали справи підтверджують, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної позивачем митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться певні розбіжності.

Так, вимагаючи від декларанта відомості про розмір понесених витрат на пакування, митний орган вважав, що вартість упаковки, вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, мають бути включені до митної вартості товару.

Судом вірно зазначено, що за змістом пред`явлених до декларування документів вартість пакування товару не є витратною.

Враховуючи, що умовами контракту та інвойсом від 12.07.2021 не передбачено жодних спеціальних умов щодо пакування товару, вірними є доводи позивача, що витрати щодо вартості пакування вже включенні у загальну суму контракту.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, затвердженого наказом Мінфіну України від 20.09.2012 № 1011, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі "37. Процедура" митної декларації має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації, поданої позивачем, зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Щодо не підтвердження позивачем належними документами вартість витрат на перевезення, судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції, що законом не визначений доказ, виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення.

Відповідно до п.3 контракту від 03.12.2019 місцем самовивозу товару на умовах EXW визначено м. Кілкларели, Турція.

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки EXW, англ. Ex Works, або «Франко завод» (…назва місця) - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Отже, у разі поставки товару на умовах EXW витрати з доставки товару до вказаного у контракті місця покладаються на продавця.

Декларант надав до митного оформлення договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 05.05.2021, заявку № 008 від 02.07.2021, автотранспортну накладну від 13.07.2021 б/н, копію митної декларації країни відправлення, якими підтверджується, що поставка здійснюється вантажним транспортом через море, довідку про транспортні витрати від 13.05.2021.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Тобто,вказаною нормою закону не визначено доказ (докази), виключно яким повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення.

За таких обставин надані позивачем митному органу документи та пояснення відповідають умовам договору про перевезення, є логічними та містять необхідні відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно із положеннями ч.2 ст. 53 МК України для визначення вартості товару.

Щодо порушення умов зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.12.2019 №

б/н судом вірно вказано, що недотримання умов контракту в частині строків поставки та оплати за товар не впливає на митну вартість задекларованого товару. При цьому судом враховано надання позивачем до митного оформлення банківського платіжного документу від 06.07.2021, яким підтверджується здійснення оплати за товар.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визначив митну вартість товару позивача за шостим (резервним) методом (стаття 64 МК України).

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», митницею при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 у справі №818/1186/17, відповідно до яких формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

З оскаржуваного рішення вбачається, що в якості джерела інформації стосовно визначення митної вартості товарів обрано:

товар №3 МД від 14.05.2021 №UA500500/2021/22150 становить 7,4012 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом - 5,1466 дол/США);

товар №4 МД від 05.06.2021 №UA408020/2021/16200 становить 5,51 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 5,1236 дол/США),

товар № 5 - МД від 15.06.2021 №UA401160/2021/18219 становить 4,41 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 4,0972 дол/США),

товар № 8 - МД від 19.03.2021 №UA500500/2021/11704 становить 5,52 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 3,979 дол/США).

Проте, відповідачем не надано суду для дослідження вищезазначені митні декларації, в зв`язку з чим неможливо порівняти умови поставки товару, код та країну походження товару тощо. Додана до відзиву Одеської митниці на позовну заяву МД від 09.08.2021 №UA500500/2021/207145 (а.с.92-105) не може бути належним доказом правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості, оскільки вона подана після його прийняття та взагалі стосується поставки іншого товару, ніж задекларовано позивачем.

Оцінюючи викладені обставини в сукупності, судова колегія приходить до висновку, що митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані позивачем для митного оформлення товару, які є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 16.07.2021 №UA500500/2021/000015/2, а також картка відмови у прийнятті митної декларації є протиправними та вірно скасовані судом першої інстанції.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Держмитслужби, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко