Справа № 160/1927/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року Справа № 160/1927/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенка Антона Валерійовича (треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ) про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису,-
27.01.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенка Антона Валерійовича, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис серії АА №266529 від 21.01.2022 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винесений поліцейським Інспектора СПДН ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області Ващенко А.В. та стягнути судові витрати.
01.02.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 23.02.2022 року відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ГУНП в Дніпропетровській області та відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2022 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.02.2022 року третій особі ГУНП в Дніпропетровській області подовжений строк для подачі заперечень на п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2022 року відповідачу подовжений строк для виконання вимог ухвали суду від 01.02.2022 року та третім особами на п`ять днів з моменту отримання копії ухвали.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 21.01.2022 року стосовно ОСОБА_1 був винесений терміновий заборонний припис серія АА № 266529 з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалою особи, у зв`язку із скоєнням домашнього насильства стосовно колишньої дружини позивача ОСОБА_2 , та заборонено позивачу в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Строк винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника з 14год. 52хв. 21.01.2022 року та діяв до 14.год. 52хв. 27.01.2022 року. Підставою винесення припису стало звернення ОСОБА_2 , оскільки 21.01.2022 року позивач приїхав до дітей з метою передати їм продукти харчування, однак колишня дружина влаштувала сварку, продукти не прийняла та не надала можливість побачитися з дітьми. Вважаючи, що винесений терміновий заборонний припис порушує права свободи позивача, його представник звернувся до суду за захистом.
Відповідач по справі правом на подачу відзиву не скористався.
Представник третьої особи ГУНП в Дніпропетровській області в наданих суду 08.04.2022 року поясненнях зазначив, що з позовними вимогами не згодний, вважає їх безпідставними з огляду на те, що терміновий заборонний припис відповідає вимогам п. 10 розділу ІІ Порядку винесення термінового заборонного припису від 01.08.2018 року № 654. Крім того, під час складання припису позивачем не були надані заперечення щодо виконання вимог щодо заборони контактувати з постраждалою особою. Матеріали ЖЄО № 1728 містять заяву та пояснення ОСОБА_2 , яка повідомляє про образи з боку позивача, який силоміць взяв на руки молодшого сина та хотів забрати його проти волі, чим налякав дітей. Доказів спростування інформації ОСОБА_2 позивачем не надано. Так само, позивачем не надано доказів, що під час складання термінового заборонного припису він наполягав на наданні особистих пояснень та йому в цьому було відмовлено. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Третя особа ОСОБА_2 правом на подачу заперечень не скористалася, однак 21.02.2022р. надала заяву про долучення доказів, в якій зазначила, що терміновий заборонний припис був виданий правомірно, 21.01.2022 року позивач вчинив домашнє насильство стосовно неї при малолітніх дітях, виражався нецензурною лайкою, штовхав її, хотів відібрати мобільний телефон та намагався забрати молодшого сина проти його згоди. Під час інциденту були присутні свідки, які зупинили та затримали ОСОБА_1 до приїзду патрульних. Також зазначила, що ОСОБА_1 регулярно чинить домашнє насильство, а також стосовно нього відкрито кримінальне провадження та ведеться досудвое розслідування.
Відповідно до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 21.01.2022 року був винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника, в якому зазначено, що 21.01.2022 року о 13:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив психологічне домашнє насильство, а саме виражався грубими словами відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , внаслідок чого вона налякана та схвильована за своє життя та здоров`я.
Даним приписом заборонено ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 строком на 6 діб з 14год.52хв. 21.01.2022 року по 14год. 52хв. 27.01.2022 року.
Позивачу, як кривднику, роз`яснено положення ст. 173-2 КУпАП, про що міститься його підпис
Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності винесення термінового заборонного припису та його скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень
Пунктом 19 ч. 1 ста. 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, визначає зокрема організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства згідно Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 року №2229-VII (далі Закон №2229-VII).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону №2229-VII терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення, домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.
Приписами п. 2 ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 10 Закону №2229-VII передбачено, що до інших органів та установ, на які покладаються функції із здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, належать уповноважені підрозділи органів Національної поліції України, до повноважень яких належать, зокрема винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.
Відповідно до п. 1 наказу МВС України «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» від 01.08.2018 року №654 (далі - Порядок № 654), терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.
Згідно ст. 25 Закону №2229-VII, п. 4 розділу II Порядку №654, терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків, припис може містити такі заходи: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.
Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти «так», «ні», «без відповіді» / «невідомо». Питання стосуються безпосередньо безпеки постраждалої особи: чи кривдник погрожував її вбити, чи застосовував фізичне насильство, чи перебував кривдник у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (має алкогольну чи наркотичну залежність) та ін.
Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді «Без відповіді/Невідомо», поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.
Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.
Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).
Отже, Закон №2229-VII у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства зобов`язує для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування здійснити перевірку відповідної інформації.
З поданих сторонами доказів вбачається, що 21.01.2022 року ОСОБА_2 звернулася до ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про вжиття заходів до її колишнього чоловіка ОСОБА_1 , який 21.01.2022 року близько 13:00 год. несподівано біля комп`ютерного клубу за адресою: АДРЕСА_1 силоміць взяв на руки їх сина та хотів забрати проти волі, чим налякав дітей.
Цього ж дня були отриманні її письмові пояснення та пояснення свідків.
Так, свідок ОСОБА_3 в письмових поясненнях зазначила, що 21.01.2022 року близько 13год.15хв. вона за адресою : АДРЕСА_2 почула крики дітей та побачила, як невідомий чоловік вириває дітей у однієї жінки силою і поводить себе агресивно. На зауваження бік свідка не реагував, а жінка, у якої чоловік забирав дітей, викликала поліцію.
Свідок ОСОБА_4 також підтвердив, що бачився 21.01.2022 року близько 13:00год з ОСОБА_1 , який повідомив, що прийшов до колишньої дружини та дітей. Також, свідку відомо, що в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська наявна цивільна справа щодо спору між сторонами щодо визначення часу зустрічей з дітьми. ОСОБА_1 хотів забрати дітей до себе, але вони не хотіли та почали плакати, вередувати. Все спілкування вів з колишньою дружиною.
21.01.2022 року Інспектором СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенком А.В. була складена форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства за результатами якої встановлений низький рівень небезпеки та прийнято рішення про винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника.
З поданих сторонами доказів вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 наявний спір щодо визначення місця проживання дітей, що призводить до конфліктних ситуацій, наслідком чого є звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (22.02.2021р. складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у відношенні позивача про вчинення домашнього насильства, звернення до СМЕ 06.01.2022 року щодо побоїв по відношенню до дитини та колишньої дружини, наявність кримінального провадження за фактом побиття).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Отже суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, оскільки відповідач, з урахуванням заяви потерпілої та показань свідків, маючи дискреційні повноваження щодо обрання декількох допустимих рішень при винесенні термінового заборонного припису правомірно виніс терміновий заборонний припис, з урахуванням кількості відповідей «Так» на питання у Формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства.
В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що …за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи правового акту індивідуальної дії правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії) стосуються окремих осіб, розраховані на персональне (індивідуальне) застосування і після реалізації вичерпують свою дію.
Як вже зазначалося, терміновим заборонним приписом заборонено ОСОБА_1 в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_2 строком на 6 діб з 14год.52хв. 21.01.2022 року по 14год. 52хв. 27.01.2022 року.
З позовом представник позивача звернувся 27.01.2022року а тому, на момент звернення до суду термін дії припису вже закінчився і припис вичерпав у зв`язку з цим свою дію.
Таким чином, оскаржений терміновий заборонний припис, як акт індивідуальної дії, реалізовано його застосуванням і спливом часу, на який він виносився, а тому його оскарження після закінчення терміну дії не є належним способом захисту права позивача, оскільки навіть ймовірне наступне скасування припису не може призвести до відновлення попереднього стану.
Доказів того, що винесення термінового заборонного припису мало негативні наслідки для позивача, у зв`язку з чим його права були порушені, до суду також не надано.
Посилання представника позивача на винесення 24.01.2022р. постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП також є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 221 КУпАП виключно суд має право розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та виносити постанови про накладення адміністративного стягнення.
Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Інспектора СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенка Антона Валерійовича ( треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ) про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, підстав для відшкодування позивачу понесених при подачі позову судових витрат не має.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді у період з 14.04.2022 року по 23.05.2022 року у відпустці, текст рішення суду складений першого робочого дня - 24.05.2022 року.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Інспектора СПДН ВП ДРУП ГУНР в Дніпропетровської області Ващенка Антона Валерійовича ( треті особи Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_2 ) про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець