Справа № 460/3456/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2022 року м. Рівне №460/3456/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , представник Оніщук В.П., відповідача: представник Непийвода І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

16.02.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним, скасування наказу №7-о від 17.01.2022 про звільнення, поновлення на посаді начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 17.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №460/3456/22. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 06.04.2022 вирішено перейти до розгляду справи №460/3456/22 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.05.2022.

В рамках підготовчого провадження судом відмовлено у клопотанні сторони позивача про призначення психофізіологічної експертизи із застосуванням поліграфа, як з огляду на те, що процесуальним законом не передбачена можливість перевірки правдивості показань учасників справи із застосуванням «детектора брехні», так і з огляду на те, що висновки такої експертизи не мають жодного доказового значення в розрізі обставин, які належить вирішити в рамках даної справи.

Ухвалою від 03.05.2022, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження у справі та призначено дану справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17.05.2022. В судове засідання викликано свідка ОСОБА_2 .

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив, поясненнями позивача та його представника в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що 17.01.2022 в.о. начальника ГУ ДПС у Рівненській області Владислав Грабовий викликав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та повідомив їм, що після звільнення заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області ОСОБА_3 надійшла вказівка від ДПС України негайно звільнити усе керівництво ОСОБА_4 , котрого було затримано посадовими особами Державного бюро розслідувань за підозрою у вчиненні корупційного злочину. ОСОБА_1 зауважував, що він сумлінно та добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, без будь-яких корупційних складових, проступків, а тому бажає продовжувати свою працю професійного державного службовця на посаді начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області. Що стосується ОСОБА_4 , то позивач зауважував на тому, що вказана особа звільнилася з ГУ ДПС у Рівненській області ще 31.12.2021, а тому не могла вчинити корупційний злочин 04.01.2022 не будучи вже посадовою особою ГУ ДПС у Рівненській області. Водночас, ігноруючи твердження та доводи позивача, в.о. начальника ГУ ДПС у Рівненській області наполягав на тому, щоб позивач всупереч власному волевиявленню написав заяву на звільнення за ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу», погрожуючи тим, що в протилежному випадку будуть проводитись обшуки та виникатимуть інші проблеми. Позивач ствердив, що з метою припинення погроз та тривалого психологічного тиску, він власноручно таки написати заяву про звільнення за ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» 17.01.2022, вказавши у ній дату звільнення 18.01.2022. Після цього, позивач звернувся до свого адвоката і порадившись з ним, підписав підготовлену адвокатом заяву про відкликання заяви про звільнення. Для передачі такої заяви керівництву ГУ ДПС у Рівненській області в офіс адвоката був запрошений працівник кур`єрської служби, якому він сплатив за доставку 50 грн. В подальшому, у позивача погіршилося самопочуття і він звернувся за медичною допомогою до найближчого лікувального закладу, де його залишили на стаціонарне лікування. Не маючи відомостей про долю своєї заяви про звільнення, він написав ще одну заяву про відкликання заяви про звільнення, яку через адвоката відправив на адресу відповідача поштою 22.01.2022. По завершенню лікування, прибув до ГУ ДПС у Рівненській області і ознайомившись з наказом про звільнення забрав свою трудову книжку. Сторона позивача наполягала на тому, що звільнення було фактично зумовлене ініціативою роботодавця/суб`єкта призначення, а не працівника, чи угодою сторін, доказами чого є звільнення заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області ОСОБА_3 , начальника управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області - ОСОБА_2 та, власне, начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області, ОСОБА_1 , а також особисті висловлюваннями в.о. Голови ДПС України ОСОБА_5 , розміщені зокрема на сайті ДПС України (https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/553185.html). Також сторона позивача зауважувала на тому, що відповідач позбавив позивача права на відкликання своєї заяви про звільнення, і, крім того, звільнив його у період тимчасової непрацездатності, що є самостійною підставою скасування оскаржуваного наказу. За сукупністю наведеного сторона позивача просила про повне задоволення її вимог.

За змістом відзиву на позов, заперечень на відповідь на відзив та усних пояснень представника в судовому засіданні, сторона відповідача позовні вимоги не визнала. Свої заперечення обґрунтувала тим, що 17.01.2022 позивачем власноручно була написана заява, в якій він просив звільнити його із займаної посади 18.01.2022 за угодою сторін. Вказана заява про звільнення була погоджена начальником управління податкового аудиту ОСОБА_2 , заступником начальника Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_6 , та з резолюцією в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Грабового В.В. «До наказу», передана особисто позивачем до відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Рівненській області. При цьому, сторона відповідача категорично заперечувала існування будь-якого тиску чи примусу по відношенню до позивача. Оскільки 18.01.2022 позивача не було на робочому місці та він не повідомляв про те, що хворіє, то на його адресу, яка зазначена в особовій картці державного службовця був направлений рекомендований лист з проханням з`явитися до відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Головного управління ДПС у Рівненській області для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки. ОСОБА_1 прибув у відділ лише 25.01.2022, після завершення свого лікування, і тоді ознайомився з наказом під розписку та отримав трудову книжку і розрахункові. Що стосується заяв позивача про відкликання заяви про звільнення за згодою сторін, то такі були отримані відповідачем набагато пізніше, ніж був виданий наказ про звільнення. Крім того, направлення заяви позивачем про відкликання попередньої заяви не має наслідком скасування наказу на звільнення за згодою сторін, оскільки, в даному випадку згода про анулювання попередньої домовленості сторін не була досягнута. За наведеного, сторона відповідача просила відмовити в позові за його безпідставністю.

Дослідженими у справі доказами суд встановив таке.

ОСОБА_1 перебував на посаді начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області з 02.02.2021, що підтверджується відомостями витягу з трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.14-15).

З долученої до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_1 від 17.01.2022, адресованої в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області Владиславу Грабовому, вбачається, що позивач просив звільнити його з займаної посади 18 січня 2022 року за згодою сторін. Заява написана ОСОБА_1 власноручно та містить його підпис. На заяві також є підпис про її погодження начальником управління податкового аудиту ОСОБА_7 , та заступником начальника ГУ ДПС у Рівненській області Зоєю Хоній. Крім цього, на заяві є резолюція в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області Владислава Грабового «до наказу» (а.с.77).

В судовому засіданні позивач повністю визнав власноручне написання такої заяви, однак стверджував про її написання під психологічним тиском.

Про те, що позивач написав заяву про звільнення під примусом вказав допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , який був присутній у кабінеті в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області Грабового В.В. під час відповідної розмови і який також був змушений написати заяву про звільнення з посади за згодою сторін.

На підтвердження своїх доводів про примус до написання заяви, стороною позивача до матеріалів справи долучено роздруківку інформації, розміщеної на офіційному сайті ДПС України (https://tax.gov.ua/media-tsentr/novini/553185.html) з висловлюваннями в.о. Голови ДПС України ОСОБА_5 наступного змісту: « ОСОБА_8 : Мої рішення й надалі будуть відповідати вимогам нульової толерантності до корупції в ДПС»: Державна податкова служба інформує про виявлений факт отримання неправомірної вигоди одним із співробітників ГУ ДПС у Рівненській області. Вказаний факт зафіксовано працівниками Національної поліції України. Слідуючи задекларованій позиції щодо нетерпимості до будь-яких правопорушень, зокрема - корупційних проявів, в. о. Голови ДПС ОСОБА_9 прийнято рішення щодо звільнення очільника ГУ ДПС у Рівненській області. «При вступі на посаду я чітко визначила свою принципову позицію відносно неминучих змін, які відбуватимуться у діяльності Служби. Кожен керівник в Службі має нести персональну відповідальність за свої дії та вчинки своїх підлеглих. Мої рішення й надалі будуть відповідати вимогам нульової толерантності до корупції в ДПС. Переконана, що кожен фахівець Служби підтримує та поділяє дану позицію. Платники податків мають бути впевненими, що вони захищені від будь-яких порушень їх прав представниками Служби», - зазначила ОСОБА_10 . Голови ДПС наголосила на тому, що платники податків та громадськість мають змогу особистого звернення до неї з приводу інформування про неправомірні дії чи бездіяльність посадових осіб ДПС, а також через вебпортал ДПС: https://tax.gov.ua/others/puls-.(а.с.24-30). Крім цього долучено копію наказу про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області з 13 січня 2022 року (а.с.98).

17 січня 2022 року, в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області Грабовий В.В. підписав наказ №7-о «Про звільнення ОСОБА_1 ». Цим наказом велено звільнити ОСОБА_1 18 січня 2022 року з посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області за угодою сторін, згідно з частиною другою статті 86 Закону України «Про державну службу». Підставою наказу зазначено заяву ОСОБА_1 (а.с.76). Зазначений наказ погоджено заступником начальника З.Хоній 17.01.2022, начальником відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу Т.Чміль 17.01.2022, начальником організаційно-розпорядчого управління С.Кисельовою 17.01.2022, начальником управління інфраструктури та бухгалтерського обліку - головним бухгалтером Л.Мартинюк 17.01.2022, начальником юридичного відділу Н.Кузьмич 17.01.2022, завідувачем сектору з питань запобігання та виявлення корупції П.Єврушенко 17.01.2022 (а.с.76 на звороті).

18 січня 2022 року на адресу позивача ( АДРЕСА_1 ) Головне управління ДПС у Рівненській області направило лист за №326/6/17-00-11-115 від 18.01.2022, в якому повідомило про необхідність з`явитися до відділу кадрового забезпечення та розвитку персоналу для ознайомлення з наказом №7-о від 17.01.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », здачі службового посвідчення та отримання трудової книжки. В додатках до листа значиться завірена копія наказу №7-о від 17.01.2022 (а.с.75). Вказаний лист був направлений позивачу рекомендованим поштовим відправленням 18.01.2022 та отриманий останнім 03.02.2022 (а.с.75 на звороті).

На наказі про звільнення ОСОБА_1 розписався 25 січня 2022 року і цього ж дня отримав трудову книжку.

Як вбачається з копії епікризу за номером карти: НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ) ОСОБА_1 з 17 по 24 січня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні ішемічної хвороби серця та артеріальної гіпертензії КП РОКЛ (а.с.21).

Як вбачається з матеріалів справи 17 січня 2022 року ОСОБА_1 підписав адресовану в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області Грабовому В.В. заяву про відкликання заяви про звільнення. В такій заяві зазначено наступне: «17.01.2022 в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Владиславом Грабовим було викликано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 для повідомлення термінової інформації від керівництва Державної податкової служби України. Прибувши, в.о.начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Владислав Грабовий зазначив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (котрі одночасно перебували у кабінеті), що надійшла вказівка негайно звільнити усе керівництво ОСОБА_4 (котрого було затримано посадовими особами ДБР за підозрою у вчиненні 04.01.2022 року корупційного злочину), а відтак, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 негайно слід написати заяви про звільнення. При цьому варто наголосити, що в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Владиславом Грабовим було вчинено значний психологічний тиск та примус (у т.ч. котрий значною мірою погіршив самопочуття), застосовані погрози щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 й примушено таких до написання Заяв про звільнення за ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу». ОСОБА_1 зазначає, що сумлінно та добросовісно виконує покладені на нього обов`язки, без будь-яких корупційних складових, проступків тощо й бажає продовжувати свою працю професійного державного службовця на посаді начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області й жодних підстав звільнення ОСОБА_1 з ініціативи роботодавця немає. При цьому, зважаючи на тиск та примус в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Владислава Грабового на ОСОБА_1 й відсутність вільного волевиявлення та дійсної волі ОСОБА_1 на звільнення (у т.ч. під час написання заяви про звільнення від 17.012022 за ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу») та фактичне намагання в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Владиславом Грабовим звільнити ОСОБА_1 без законних правових підстав з ініціативи роботодавця/суб`єкта призначення (у т.ч. під видом звільнення «за угодою сторін»), ОСОБА_1 просить вважати такою, що відкликана подану останнім Заяву про звільнення від 17.01.2022 року (у т.ч. як така, що складена без вільного волевиявлення, під психологічним тиском) та не здійснювати звільнення ОСОБА_1 з займаної посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області (а.с.17).

На підтвердження того, що зазначену заяву було направлено в.о.начальника ГУ ДПС у Рівненській області 17.01.2022, позивачем до матеріалів справи долучено копію накладної №2251440 кур`єрської служби GrandEX (а.с.18).

Фактично зазначене відправлення отримано уповноваженою особою ГУ ДПС у Рівненській області лише 15.02.2022 (а.с.61).

Крім цього, як свідчать матеріали справи 21.01.2021 ОСОБА_1 теж писав заяву на ім`я в.о. начальника ГУ ДПС у Рівненській області, в якій просив відкликати його заяву про звільнення, та повідомляв про перебування на стаціонарному лікуванні і про вихід на роботу після лікування, з огляду на те, що його ніхто не повідомляв про реалізацію заяви про звільнення (а.с.19).

Зазначена заява була направлена на адресу ГУ ДПС у Рівненській області рекомендованим поштовим відправленням 22.01.2022 і отримана адресатом 25.01.2022.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін суд зауважує на такому.

Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулює Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

Відповідно до частин другої-третьої статті 5 цього Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

За правилами частини першої статті 83 Закону №889-VIII, державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону).

В свою чергу, за правилами частини першої статті 86 Закону №889-VIII, державний службовець має право звільнитися зі служби за власним бажанням, попередивши про це суб`єкта призначення у письмовій формі не пізніш як за 14 календарних днів до дня звільнення.

Відповідно до частини другої цієї ж статті, державний службовець може бути звільнений до закінчення двотижневого строку, передбаченого частиною першою цієї статті, в інший строк за взаємною домовленістю із суб`єктом призначення, якщо таке звільнення не перешкоджатиме належному виконанню обов`язків державним органом.

А в силу вимог частини третьої - суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у строк, визначений у поданій ним заяві, у випадках, передбачених законодавством про працю.

Таким чином статтею 86 Закону №889-VIII встановлено, як правила припинення державної служби за ініціативою державного службовця, так і правила припинення державної служби за угодою сторін.

Що стосується припинення державної служби за угодою сторін, то норма частини другої статті 86 Закону №889-VIII в повній мірі відповідає положенню пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України, за вимогами якої угода сторін є підставою для припинення трудового договору, з тією лише відмінністю, що для припинення державної служби встановлена додаткова умова, а саме, припинення трудових відносин з певним державним службовцем не повинно перешкоджати належному виконанню державним органом своїх обов`язків.

Необхідно зазначити, що законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення державної служби за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються державним службовцем і відповідною уповноваженою особою державного органу у кожному конкретному випадку.

Припинення державної служби за частиною другою статті 86 Закону №889-VIII застосовується у випадку взаємної згоди сторін, а пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від державного службовця, так і від уповноваженої особи відповідного державного органу. При цьому, припинення державної служби за угодою сторін не передбачає попередження про звільнення ні від державного службовця, ні від державного органу, а день закінчення державної служби визначається сторонами виключно за взаємною згодою.

У цій справі така угода була оформлена між сторонами шляхом подання позивачем заяви про звільнення за згодою сторін із зазначенням конкретної дати звільнення 18 січня 2022 року. Вказана заява написана ОСОБА_1 власноручно 17.01.2022 і містить його підпис. На заяві є резолюція в.о.начальника Головного управління ДПС у Рівненській області В.Грабового «до наказу». Крім цього на заяві є ще й погодження безпосереднього керівника позивача - начальника управління податкового аудиту С.Трояна (а.с.77).

Таким чином, державний службовець та уповноважена особа відповідного державного органу домовилися про певну дату припинення трудового договору і, відповідно, правовідносин державної служби.

Така угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Анулювати таку домовленість можна також лише за взаємною згодою про це сторін.

Основною відмінністю між звільненням за угодою (або ж згодою) сторін та звільненням з ініціативи державного службовця є вираження бажання обох сторін одночасно у випадку угоди сторін та, відповідно, наявність бажання лише державного службовця у випадку припинення трудових відносин за його ініціативою.

Тобто, звільнення за угодою сторін передбачає, що державним службовцем та відповідним державним органом досягнуто спільної згоди щодо припинення трудового договору у визначений строк. У свою чергу, звільнення з ініціативи державного службовця не передбачає обов`язкової наявності згоди уповноваженої особи відповідного державного органу на таке звільнення, оскільки в даному випадку державний службовець, реалізовує своє право, передбачене законодавством, а уповноважена особа відповідного державного органу вимушена погодитись зі звільненням державного службовця незалежно від свого бажання. Отже, законність припинення державної служби за угодою сторін фактично поставлено у залежність від наявності взаємної згоди державного службовця та уповноваженої особи відповідного державного органу на таке звільнення.

Разом із тим, за частиною другою статті 86 Закону №889-VIII державна служба може бути припиненою у будь-який строк, стосовно якого досягли домовленості державний службовець та уповноважена особа відповідного державного органу. Такий строк може бути як меншим, так і перевищувати встановлений для припинення державної служби за власним бажанням двотижневий період. При цьому, дату припинення трудових відносин за угодою сторін сторони визначають за взаємною домовленістю.

Верховний Суд України у постанові Пленуму від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» наголосив, що при досягненні домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді на це роботодавця і працівника (пункт 8).

У контексті зазначеного суд приходить до висновку, що відкликання ОСОБА_1 заяви від 17 січня 2022 року про звільнення із займаної посади 18 січня 2022 року за згодою сторін могло б мати місце лише у випадку на це згоди в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області.

Враховуючи ж відсутність згоди уповноваженої особи відповідного державного органу на відкликання державним службовцем своєї заяви про звільнення 18 січня 2022 року за угодою сторін, слід констатувати, що звільнення позивача відбулося у порядку та спосіб, що визначені, як законодавством про працю, так і законодавством про державну службу.

Окремо суд зауважує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази тому, що ОСОБА_1 взагалі направляв начальнику Головного управління ДПС у Рівненській області заяву про відкликання своєї заяви про звільнення за згодою сторін до моменту видачі Головним управлінням ДПС у Рівненській області наказу №7-о від 17.01.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Так, що стосується його заяви про відкликання заяви про звільнення, датованої 17.01.2022, яка нібито була відправлена за допомогою кур`єрської служби доставки «GrandEX» 17.01.2022 о 12:40 год. і доставлена 15.02.2022 о 15:45 год., то судом встановлено, що долучена до матеріалів справи накладна зазначеної кур`єрської служби за №2251440 (а.с.18,61) відсутня в базі даних в розділі «відстеження замовлення» на офіційному сайті даної кур`єрської служби (http://www.grandex.com.ua/?lang=ua). Що цікаво, то накладні з порядковими номерами, що наближені до номера 2251440, відносяться до відправлень, переданих в кур`єрську служби доставки у лютому, а не в січні 2022 року (січню відповідають накладні з номерами 2251360, 2251361 і т.і.). Суду не пред`явлено і жодного належного і допустимого доказу щодо оплати вказаного кур`єрського відправлення. Долучена ж позивачем до матеріалів справи копія квитанції до прибуткового касового ордеру №02 від 17.01.2022 на оплату ФОП ОСОБА_11 послуг кур`єрської експрес-доставки на рівні 50 грн.(а.с.121), не може вважатися доказом оплати послуг компанії «GrandEX», як з огляду на те, місце провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_11 (а.с.122) не відповідає місцю партнера даної служби в м.Рівному, так і з огляду на те, що тариф оплати не відповідає тарифам «GrandEX» (накладною 2251440 оформлено відправку доставки «стандарт», ціна якої по місту Рівне складає 30 грн., а не 50 грн.), як і категорія доставки по накладній не відповідає категорії доставки по квитанції («стандарт» проти «експрес»).

Що стосується заяви ОСОБА_1 про відкликання своєї заяви про звільнення за угодою сторін, датованої 21.01.2022 (а.с.19) і направленої до Головного управління ДПС у Рівненській області засобами поштового зв`язку 22.01.2022 (а.с.20), то зазначена заява була отримана адресатом пізніше ніж ним видано наказ про звільнення.

Як би там не було, але якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постановах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі №404/3049/15-ц, від 27 березня 2019 року в справі №524/3490/17-ц, від 22 квітня 2019 року в справі №759/11508/16-ц, від 19 липня 2019 року в справі №452/1839/16-а, від 27 травня 2020 року в справі №404/6236/19, від 15 липня 2020 року в справі №733/498/17, від 31 серпня 2020 року в справі №359/5905/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №234/3268/19, від 29 жовтня 2020 року в справі №826/3388/18, від 21 квітня 2021 року в справі №758/11224/18 та від 28 квітня 2021 року в справі №647/3372/19, від 21 жовтня 2021 року в справі №540/1615/19. Такі ж висновки було зроблені і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі №826/3388/18, від 11 березня 2020 року у справі №120/930/19-а, від 11 липня 2018 року у справі № 814/2853/16, від 19 липня 2019 року у справі №452/1839/16-а.

Підстав відступити від цих висновків у цій справі судом не встановлено.

Що стосується покликання сторони позивача на постанову Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №127/10361/18, то суд зауважує, що предметом спору у такій справі був наказ про звільнення з роботи за власним бажанням, а не за згодою сторін, з огляду на що відповідна правова позиція не є застосовною до тих правовідносин, які розглядаються в даному спорі.

Враховуючи викладене, сам факт направлення заяви працівника про відкликання заяви про звільнення за згодою сторін не може бути підставою для продовження трудових відносин без згоди на це роботодавця.

Надходження такої заяви могло бути підставою для скасування наказу від 17 січня 2022 року №7-о відповідачем виключно за взаємною згодою сторін, яка у даному випадку не була досягнута.

Стосовно доводів позивача про протиправність звільнення його у період тимчасової непрацездатності, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 74 Закону №889-VIII дисциплінарне стягнення не може бути застосовано під час відсутності державного службовця на службі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, під час перебування його у відпустці або у відрядженні.

Згідно з частиною третьою статті 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Аналіз вищенаведених норм спеціального Закону та КЗпП України вказує на те, що звільнення працівника не допускається в день його тимчасової непрацездатності, якщо звільнення відбувається за ініціативою роботодавця. Однак, положення вказаної норми не містить заборони звільнення працівника, якщо таке звільнення відбувається за власним бажанням працівника, в тому числі за згодою сторін.

Таким чином, норми чинного законодавства не містять заборон чи обмежень на розірвання трудового договору за ініціативою працівника чи за згодою сторін під час тимчасової працездатності працівника.

Суд зазначає, що в даному випадку підставою для звільнення позивача з посади стала заява про звільнення за згодою сторін, а отже оскільки розірвання трудового договору відбулося не з ініціативи власника, то обмеження, встановлені частиною третьою статті 40 КЗпП, на вказані обставини не розповсюджуються.

Також суд критично оцінює доводи позивача про те, що заява про звільнення на підставі пункту частини другої статті 86 Закону №889-VIII написана ним під тиском, оскільки матеріали справи не містять доказів примушування позивача до написання заяви про звільнення. Крім того, позивач не зазначав та не надав суду доказів того, що він перебував в безпорадному стані при написанні заяви, а тому не міг усвідомлювати свої дії чи керувати своїми вчинками. Доказів звернення до правоохоронних органів з приводу здійснення на нього тиску матеріали справи не містять.

Натомість і позивач, і свідок зауважували суду про те, що в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області погрожував їм обшуками та іншими неприємностями, зумовленими обставинами виявлення фактів корупції у очолюваному ними підрозділі.

Водночас суд звертає увагу на висновок, зроблений у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі № 826/3388/18 про те, що Законом №889-VIIІ передбачений механізм реагування державних службовців на спроби вплинути на їхню діяльність, у зв`язку з чим звільнення під тиском не може обґрунтовуватися загальним посиланням на некоректну чи незаконну поведінку керівництва.

Також відповідно до положень пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 подача працівником заяви з метою уникнути відповідальності за винні дії не може розцінюватись як примус до цього і не позбавляє власника або уповноважений ним орган права звільнити його за винні дії з підстав, передбачених законом, до закінчення встановленого ст. 38 КЗпП строку, а також застосувати до нього протягом цього строку в установленому порядку інше дисциплінарне стягнення. Підвищення ж емоційно-психологічного стану, не можна вважати примусом до написання заяви про звільнення.

Судом не встановлено, що станом на момент складання заяви про звільнення за угодою сторін було відсутнє відповідне волевиявлення позивача про припинення трудового договору за зазначеною підставою, в той час як наступна зміна власного рішення позивача не впливає на чинність досягнутої домовленості з роботодавцем (без його згоди на таку зміну).

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що наказ Головного управління ДПС у Рівненській області від 17 січня 2022 року №7-о «Про звільнення ОСОБА_1 » відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного наказу №7-о від 17.01.2022 про звільнення ОСОБА_1 з посади відповідно до частини другої статті 86 Закону України «Про державну службу» за угодою сторін з 18.01.2022, тому підстави для визнання його незаконним та поновлення позивача на посаді відсутні.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про правомірність наказу про звільнення ОСОБА_1 , то позовні вимоги про поновлення на попередній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Підсумовуючи викладене, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 в позові до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним, скасування наказу №7-о від 17.01.2022 про звільнення з посади начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Рівненській області, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,- відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 23 травня 2022 року

Суддя Н.В. Друзенко