Справа № 380/2280/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/2280/20 пров. № А/857/3085/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

секретаря судового засідання Кушик Ю.Т.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сподарик Н.І.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові о 13 год. 56 хв. 21 жовтня 2021 року, повне судове рішення складено 26 жовтня 2021 року, у справі №380/2280/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» до Західного міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

18.03.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» (далі - Товариство) звернулось в суд з позовом до Офісу великих платників податків ДПС, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДПС від 02.03.2020 № .

У зв`язку із зміною назви відповідача Львівський окружний адміністративний суд допустив у справі процесуальне правонаступництво, відповідачем у справі є Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право податкового органу застосовувати штрафі санкції до платника податків за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань виникає лише у випадку коли суми такого зобов`язання є узгодженими, у протилежному випадку, зокрема, коли платником податків оскаржено відповідне рішення, яким йому нараховано суму грошового зобов`язання, таке грошове зобов`язання вважається неузгодженим, на таку суму не розповсюджується дія статті 126 ПК України щодо граничних строків сплати, а в контролюючого органу не виникає право нараховувати штрафи за їхнє порушення. Суд першої інстанції вказав, що у відповідача відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати грошових зобов`язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями від № від 05.12.2019, № від 20.12.2019, у зв`язку із тим, що вони не набули статусу узгоджених. Суд першої інстанції зазначив, що законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу та вказав, що відповідач протиправно обліковував сплачені позивачем кошти в рахунок погашення неузгодженого грошового зобов`язання, що у свою чергу, призвело до помилкового висновку щодо наявності заборгованості зі сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання з податку на додану вартість та свідчить про безпідставність застосування до позивача штрафних санкцій за штучно створену контролюючим органом несвоєчасність сплати грошового зобов`язання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем порушено терміни сплати за податковими повідомленнями-рішеннями, що підтверджено даними інтегрованої картки платника податків. Скаржник вважає, що відповідачем правомірно виставлено несвоєчасність сплати узгодженої суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість та правомірно нараховано штраф у розмірі 8268,18 грн.

В судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, представник Товариства щодо апеляційної скарги заперечив, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» зареєстроване як юридична особа 30.04.2014, за номером запису: 0034719, , місцезнаходження: 79057, Львівська обл., м. Львів, вул. Княгині Ольги, буд. № 8, основний вид економічної діяльності - 46.34 Оптова торгівля напоями (основний), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств торговельної галузі Львівського управління Офісу великих платників податків ДПС Донець Н.А. проведена камеральна перевірка Товариства з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період 16.01.2020 по 13.02.2020.

За результатами проведеної камеральної перевірки складено акт від 17.02.2020 №133/28-10-52-06/39200881, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення Товариством вимог пункту 57.1, 57.3 ст.57 глави 2 розділу ІІ Податкового кодексу України в частині несвоєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість при затримці до 30 календарних днів в сумі 82681,80 грн.

Вказану затримку встановлено по наступних документах: - по податковому повідомленню-рішенню (форма «Ш») № (сума нарахування 84 076,81грн.), граничний термін сплати узгодженого податкового зобов`язання 16.01.2020, сума боргу 40 769,3 грн., дата сплати 30.01.2020, сума сплати 40 769,33 грн., кількість протерімнованих днів 13; - по податковій декларації з податку на додану вартість № (сума нарахування 6 285 863,00 грн.), граничний термін сплати узгодженого податкового зобов`язання 30.01.2020, сума боргу 41 340,91 грн., дата сплати 13.02.2020, сума сплати 41 340,91 грн., кількість протерімнованих днів 14; - по податковому повідомленню-рішенню (форма «Н») № (сума нарахування 571,58 грн.), граничний термін сплати узгодженого податкового зобов`язання 16.01.2020, сума боргу 571,48 грн., дата сплати 30.01.2020, сума сплати 571,58 грн., кількість протерімнованих днів 6.

На підставі Акта перевірки від 17.02.2020 №133/28-10-52-06/39200881 Офісом великих платників податків ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.03.2020 №, згідно з яким зобов`язано Товариство за затримку на 14, 13, 6 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 82 681,80 грн. сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 8 268,18 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, таким, що підлягає скасуванню, Товариство звернулось з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою (пункт 31.1 статті 31 ПК України).

Статтею 35 ПК України встановлено, що сплата податків та зборів здійснюється в грошовій формі у національній валюті України, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи. Порядок сплати податків та зборів встановлюється цим Кодексом або законами з питань митної справи для кожного податку окремо.

Відповідно до статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку (пункт 37.2 статті 37 ПК України).

Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Згідно з підпунктами 54.1, 54.3 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, об`єктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів або понад 30 днів). Якщо ж платником податків оскаржено відповідне рішення, яким йому нараховано суму грошового зобов`язання, таке грошове зобов`язання вважається неузгодженим, на таку суму не розповсюджується дія статті 126 ПК України щодо граничних строків сплати, а в контролюючого органу не виникає право нараховувати штрафи за їхнє порушення.

З наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій по податковому повідомленні-рішенні від 02.03.2020 за № вбачається, що контролюючим органом застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість, сума яких визначена податковими повідомленнями-рішеннями № від 05.12.2019, № від 20.12.2019 та по податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2020.

Водночас, податкове повідомленнями-рішеннями № від 05.12.2019 було предметом судового оскарження у справі №1.380.2019.007067 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» до Головного управління ДФС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 у цій справі позов Товариства задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 05.12.2019 № в частині нарахування штрафних санкцій на суму 14 935,05 грн. нарахованих за несплату заборгованості відповідно до податкового повідомлення-рішення від 30.05.2019 №. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 без змін. Ухвалою Верхового суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.12.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління ДПС у Львівській області. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав у відповідача для нарахування штрафних санкцій за порушення граничних строків сплати грошових зобов`язань визначених податковим повідомленням-рішенням від № від 05.12.2019, у зв`язку із тим, що таке не набуло статусу узгодженого.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 20.12.2019, то таке винесено Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі акта від 20.12.2019 №003844/13-01-54-04/39200881 за результатами проведеної камеральної перевірки ТОВ «Регно Італія УА» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за звітній період 06.07.2019.

Вказане податкове повідомлення-рішення отримано Товариством 10.01.2020, та сплачено 14.01.2020, що підтверджено долученою до матеріалів справи копією платіжного доручення №3195 від 14.01.2020 на суму 571,58 грн.

Щодо порушення граничних строків сплати грошових зобов`язань визначених у поданій Товариством податковій декларації з податку на додану вартість № від 20.01.2020, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість від 20.01.2020 №J02001 Товариством задекларовано зобов`язання по податку на додану вартість на суму 6 285 853,00 грн., термін сплати - 30.01.2020.

Згідно з інформацією зворотного боку облікової картки платника податків ТзОВ «Регно Італія УА» з ПДВ 30.01.2020, з рахунку електронного адміністрування ПДВ списано та зараховано на користь державного бюджету в повному обсязі вказану суму, код операції 242.

При цьому, відповідно до картки рахунку 315 за січень 2020 Товариство на електронний рахунок платника ПДВ протягом січня 2020 року перерахувало 11 600 000 грн.

Відповідно до пункту 20 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України

від 16 жовтня 2014 року № 569, для перерахування до бюджету сум узгоджених податкових зобов`язань відповідно до поданої податкової декларації з податку ДПС не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає Казначейству реєстр платників податку, в якому зазначаються найменування або прізвище, ім`я та по батькові платника податку, податковий номер або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб - підприємців, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати будь-які платежі за серією (за наявності) та номером паспорта), індивідуальний податковий номер платника податку, звітний (податковий) період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету.

На підставі такого реєстру Казначейство не пізніше останнього дня строку, встановленого Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету з електронних рахунків платника податку.

В свою чергу, контролюючий орган перенаправив кошти Товариства на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше. Однак, у зв`язку із оскарженням податкового повідомлення-рішення № від 05.12.2019, визначені в такому грошові зобов`язання, в силу приписів п. 56.18 ст. 56 ПК України, станом на час проведення камеральної перевірки вважались неузгодженими, а тому у відповідача виник обов`язок відкоригувати дані в інтегрованій картці позивача та самостійно спрямувати сплачену позивачем суму задекларованого зобов`язання з податку на додану вартість, згідно з податковою декларацією № від 20.01.2020, в рахунок її погашення, що останнім здійснено не було.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт відсутності заборгованості у Товариства перед бюджетом на час проведення камеральної перевірки.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення контролюючим органом не враховано усіх обставин, що мають значення для прийняття такого, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову та скасування податкового повідомлення-рішення від 02.03.2020 № , є вірними.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення викладено мотиви протиправності винесення контролюючим органом оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №380/2280/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко
Повне судове рішення оформлене суддею-доповідачем 23.05.2022 згідно з ч.3 ст.321 КАС України