Справа № 160/25075/21
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №1002-ДК/0128Пр/03/01/-21 від 06.10.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дії відповідача з перевірки дотримання позивачем земельного законодавства є протиправними та такими, що порушують закон. Позивач не займав самовільно земельну ділянку і не розуміє з яких фактичних обставин відповідач зробив такий висновок. Крім того, вважає що сама перевірка та відповідний припис винесено з порушенням процедури проведення перевірок.
Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому він просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує на те, що позивач фактично оскаржує акт перевірки дотримання земельного законодавства, який не підлягає оскарженню.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив таке.
Окрім того, 06.10.2021 державним інспектором винесено припис №1002-Дк/0128Пр/03/01/-21 ОСОБА_1 Про усунення виявленого порушення згідно з чинним законодавством України у 30-денний термін.
Постановою №1002-Дк/0102По/08/01/-21 від 12.10.2021 провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення було закрито на підставі КУпАП та матеріали справи передано до Правобережної окружної прокуратури м.Дніпро у зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 ознак вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 197-1 КК України.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду на захистом порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Тобто, згідно із зазначеним терміном, не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування прийняв рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Даний перелік рішень є вичерпним. Також не вважається самовільним зайняттям земельної ділянки, якщо стосовно неї вчинено відповідний правочин (тобто, укладена відповідно до законодавства цивільно-правова угода щодо земельної ділянки).
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 затверджено Методику визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2020 № 800 «Про внесення змін до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу» передбачено збільшення розмірів штрафів за порушення земельного законодавства при використанні земель (які не переглядалися з 2007 року) у 4 - 5 разів, що сприятиме зменшенню кількості правопорушень у сфері охорони та використання земель та збільшенню обсягів надходжень до державного та місцевих бюджетів за відповідними кодами бюджетної класифікації та від сплати платежів за землю.
Розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, здійснюється Держекоінспекцією та її територіальними органами або Держгеокадастром та його територіальними органами, а розміру шкоди, заподіяної юридичним особам та громадянам - територіальними органами Держгеокадастру.
Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди є матеріали справи про адміністративне правопорушення, які підтверджують факт вчинення правопорушення, а саме:
- акт перевірки або акт, складений за результатами здійснення планового або позапланового заходу державного нагляду (контролю);
- протокол про адміністративне правопорушення.
Так, самовільне зайняття земельної ділянки є адміністративним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Його вчинення тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 170 до 850 гривень) і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (від 340 до 1700 гривень).
Також, статтею 197-1 Кримінального кодексу України встановлена кримінальна відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. За вчинення такого злочину встановлене кримінальне покарання у вигляді штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців. Слід зазначити, що шкода визнається значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Відповідно до цієї ж статті Кримінального кодексу України самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за вищезазначений злочин, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, зокрема, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель, карається обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.
Під час розслідування самовільного зайняття земельної ділянки найбільш складним серед джерел доказової інформації (з погляду її збирання) є людина. У разі отримання інформації з такого джерела всі тактичні прийоми та технічні засоби, що будуть використовуватися, повинні відповідати принципам законності та гуманізму. Найважливішим завданням у процесі розслідування самовільного зайняття земельної ділянки є встановлення особи, яка його вчинила. З цією метою проводиться комплекс слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, організаційних та оперативно-розшукових заходів, спрямованих на збирання, оцінку та використання інформації про осіб, що вчинили кримінальне правопорушення, або таких, що опинилися внаслідок збігу обставин на місці події. Від того, наскільки повно та якісно вдалося виявити, закріпити, дослідити і використати сліди, багато в чому залежать усі результати розслідування, оскільки вони, будучи джерелом інформації про подію, дають змогу розібратися в її суті, достатньо точно встановити окремі її обставини, мотиви та ступінь вини кожної причетної до неї особи.
Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
Оскільки дії зі складання акту перевірки та припис органу Держгеокадастру є по суті оформленням адміністративного правопорушення, яке застосовано до позивача, то необхідно зробити висновок, що власне адміністративне правопорушення закрито у зв`язку з відкриттям кримінального провадження за фактом самовільного зайняття земельної ділянки позивачем.
Згідно частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, перевірка факту самовільного зайняття позивачем земельної ділянки перейшло до його розслідування правоохоронними органами. Саме тому адміністративний суд не може встановити факт законного чи незаконного використання земельної ділянки замість прокуратури, а тому позовні вимоги є передчасними.
Враховуючи наведене, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 90, 241 - 246, 250, 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська