Справа № 300/1436/22
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2022 р. справа № 300/1436/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Главача І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №38-ФС від 22.09.2021,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ФОП ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Савчук Роман Романович, 25.03.2022 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №38-ФС від 22.09.2021 в розмірі 60 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що спірна постанова прийнята на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 12.08.2021 №090487, яким встановлено факт порушення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 законодавства про працю та зайнятість населення, є протиправною, оскільки позивач не здійснювала фактичний допуск ОСОБА_2 до роботи, так як, 12.08.2021 ФОП ОСОБА_1 перебувала за межами території України, а ОСОБА_2 є самостійним суб`єктом господарювання.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.03.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Управління Держпраці в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву, який отримано судом 11.04.2022 за №17-07/15-10/1437 від 08.04.2022 (а.с.29-35). Так у відзиві представник позивача позовні вимоги вважає необґрунтованими та безпідставними з огляду на таке. Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено факт порушення законодавства про працю, а саме статей 21-24 Кодексу законів про працю, на підставі чого складено Акт та направлено на адресу Управління Держпраці в Івано-Франківській області. На підставі вищезазначеного акту відповідачем у встановлений Порядком №509 в редакції від 30.08.2019 строк за порушення законодавства про працю, винесено постанову про накладення штрафу. Вважає, що оскаржувану постанову прийнято з повним дотриманням положень діючого законодавства. Крім того, на виконання вимог пункту 5 ухвали суду від 30.03.2022 долучено додаткові докази (а.с.36-43) та пояснення по тексту відзиву на позов.

18.04.2022 позивач надала суду пояснення по справі №300/1436/22 на виконання вимог пункту 6 ухвали суду від 30.03.2022 (а.с.45-46).

Представником відповідача 20.04.2022 скеровано на електронну адресу суду відповідь на відзив (а.с.54-55).

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області 12.08.2021 провело фактичну перевірку за місцем здійснення господарської діяльності, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатами якого складено відповідний акт (довідка) фактичної перевірки від 12.08.2021 за реєстраційним №4539/09/04/РРО/ НОМЕР_1 на номерному бланку № 090487 (а.с.7-9, 37-38).

В акті перевірки серед іншого встановлено: використання праці найманих осіб без укладення трудового договору, а саме: відсутній трудовий договір між ФОП ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2 .

Водночас, згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , які надані під час складення акту, нею зазначено у графі місце роботи, посада, найменування роботодавця магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 , трудові відносини згідно - підміняю підприємця 5 днів, а у графі проданий товар належить зазначено « ОСОБА_1 » (а.с.39).

17.08.2021 на адресу Управління Держпраці в Івано-Франківській області надійшов лист від 16.08.2021 за №8511/6/09-19-07-06-20, згідно якого надіслано акт (довідку) про проведення фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487, який складений Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області (а.с.36).

Листом від 19.08.2021 за №05-07/15-10/5603 позивачу надіслано письмове повідомлення про те, що до Управління Держпраці в Івано-Франківській області отримано акт (довідку) від 12.08.2021, складений за результатами проведеної фактичної перевірки за результатами якої виявлено факт використання праці неоформлених працівників, що є підставою для накладення штрафних санкцій за порушення законодавства про працю відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України (а.с.40).

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487 та доданих до нього матеріалів, за порушення законодавства про працю, а саме: статей 21-24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України першим заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22.09.2021 №38-ФС на суму 60 000 гривень.

Постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.09.2021 №38-ФС направлена позивачу поштовим зв`язком (а.с.42).

Не погоджуючись із прийнятою відповідачем постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини

Нормами статті 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини 2 статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Разом з тим, у постанові від 05.10.2020 у справі № 560/407/19 Верховний Суд вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

Як видно з акта (довідка) фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487, спеціалістами ГУ ДПС в Івано-Франківської області під час проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , встановлено порушення законодавства про працю (статей 21 - 21 КЗпП), а саме, використання праці найманих працівників без укладення трудового договору (а.с.7-9,37-38).

Трудова угода між позивачем та ОСОБА_2 не укладалася. У письмових поясненнях від 12.08.2021 ОСОБА_2 зазначила, що працює у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » найменування роботодавця - ФОП ОСОБА_1 , підміняє підприємця 5 днів, а проданий товар належить ОСОБА_1 .

Під час фактичної перевірки проведено контрольну розрахункову операцію щодо придбання пляшки пива "Чернігівське" 0,5 літра за ціною 19 грн 00 коп., мінеральної води "Караван" 1,5 літра за ціною 06 грн 00 коп. та сухарики "Хрустім" 1 пачку по ціні 09 грн 00 коп.

Згідно з поясненнями до акта фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487 ОСОБА_2 мінеральну воду "Караван" 1,5 літра та сухарики "Хрустім" 1 пачку проведено без застосування РРО.

При цьому суд враховує, що після продажу ОСОБА_2 скріпила підписом опис готівкових коштів, які належать ОСОБА_1 (а.с.39, зворотна сторона), та долучила X-звіт з касового апарату ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про те, що вона мала доступ до готівкових коштів та до місця проведення розрахункових операцій.

Отже, аналіз вказаних обставин свідчить про те, що ОСОБА_2 виконувала трудову функцію, яка притаманна саме продавцю товарів, на користь та в інтересах позивача, а саме здійснила реалізацію товарів у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що належать йому, не провела розрахункові операції, однак мала доступ до готівкових коштів позивача, які знаходилися у касі останнього.

Відтак, позивач вводить суд в оману, оскільки безпідставним є покликання представника позивача в позовній заяві та позивача в поясненнях, що ОСОБА_2 самостійно здійснювала відпуск продовольчих товарів ФОП ОСОБА_2 , вважала, що акт стосується допущених ОСОБА_2 порушень.

Перебування ОСОБА_1 за межами України не спростовує факту виявленого порушення.

Враховуючи вищенаведене, суд ставиться критично до прийомів демагогії позивача щодо термінів «працює» та «підміняє», позаяк ОСОБА_2 реалізувала товар, мала доступ до готівкових коштів та до місця проведення розрахункових операцій саме суб`єкта господарювання ОСОБА_1 .

Отже, актом перевірки територіального органу ДПС підтверджується порушення позивачем законодавства про працю, а саме, допущення працівника до роботи без укладення трудового договору та неподання повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіального органу ДПС за місцем обліку його, як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Порядок проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі ПК України) та відповідно до такої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо) (пункт 80.6 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Згідно з пунктом 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки.

Відповідно до підпункту 20.1.47 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право отримувати пояснення від роботодавців та/або їх працівників, та/або осіб, праця яких використовується без документального оформлення, під час проведення перевірок з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання податковим агентом податкового законодавства щодо оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (надалі, також - Держпраця) згідно Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення №96, Держпраця у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 7 цього Положення Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), на момент виникнення спірних правовідносин визначав Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 (далі - Порядок №823).

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Порядку №823, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Згідно із пунктом 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823, підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація: ДПС та її територіальних органів про: - невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; - факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень; - факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: - роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; - роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків; - фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; - роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів; - роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Судом встановлено, що спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 03.09.2021 №090555, яким встановлено порушення позивачем законодавства про працю, а саме порушення статей 21-24 КЗпП України. Позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацом 2 частини 2статті 265 КЗпП України.

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок №509), у пункті 1 та 2 якого визначено механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами 2-7 статті 53 Закону України Про зайнятість населення .

Відповідно до статті 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Тобто, акт перевірки територіального органу ДПС, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, є самостійною підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 січня 2021 року у справі № 380/1116/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 260/586/20.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не укладала трудовий договір з позивачем, а останній не повідомляв відповідні органи про прийняття на роботу працівника ОСОБА_2 .

Отже, актом фактичної перевірки ГУ ДПС в Івано-Франківській області підтверджується порушення позивачем законодавства про працю, а саме, допущення працівника до роботи без укладення трудового договору.

Разом з тим, у постанові від 05.10.2020 у справі № 560/407/19 Верховний Суд вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

Відповідно до частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

За таких обставин, суд вважає, що позивач фактично допустив ОСОБА_2 до виконання трудових обов`язків без укладення трудового договору, оформленого наказом або розпорядженням.

Відповідно до статті 2 Порядку №509, справа про накладення штрафу (надалі, також - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Як встановлено судом, на адресу відповідача надійшов акт (довідка) фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487, складений за наслідками проведеної фактичної перевірки за результатами якої виявлено факт використання праці неоформлених працівників позивачем.

Управлінням Держпраці в Івано-Франківській області листом від 19.08.2021 за №05-07/15-10/5603 направило позивачу на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, письмове повідомлення про те, що до Управління Держпраці в Івано-Франківській області отримано акт (довідку) фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487, за наслідками якої виявлено факт використання праці неоформлених працівників, що є підставою для накладення штрафних санкцій за порушення законодавства про працю відповідно до частини другої статті 265 КЗпП України (а.с.40).

Згідно статті 4 Порядку №509, під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до пункту другого Порядку №509, на підставі акта (довідки) фактичної перевірки від 12.08.2021 №090487 та доданих до нього матеріалів, за порушення законодавства про працю, а саме: статей 21-24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України першим заступником начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 20.10.2021 року № 41-ФС на суму 60 000 гривень (а. с. 34).

Постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 22.09.2021 року №38-ФС уповноваженими посадовими особами направлена позивачу поштовим зв`язком на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Посилання позивача на те, що він не був присутнім під час проведення фактичної перевірки, тому не міг надати пояснення та докази щодо виявлених порушень вимог законодавства про працю, суд не бере до уваги, оскільки предметом спору є правомірність постанови Управління Держпраці у Івано-Франківській області, водночас, дії чи рішення ГУ ДПС у Івано-Франківській області щодо проведення фактичної перевірки позивачем не оспорюються у цій справі.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність спірної постанови Управління Держпраці Івано-Франківській області від 22.09.2021 №38-ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Управління Держпраці в Івано-Франківській області, приймаючи спірну постанову, діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а отже така постанова є правомірною.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Щодо судових витрат, то відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги не підлягають до задоволення, підстави для повернення позивачу сплаченого судового збору відсутні.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 );

відповідач - Управління Держпраці в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 39784625, вул. Незалежності, 67, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.