Справа № 520/10503/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2022-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 р.Справа № 520/10503/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., м. Харків, повний текст складено 04.11.21 року у справі № 520/10503/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку СГІРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області, затвердженого Золочівським РВ ГУ МВС України в Харківській області 28.08.2009 року;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформації (відомостей) про недійсність паспорта громадянина України, виданого на ім`я позивача, та із заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 520/10503/21 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення у формі висновку СГІРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області, затверджене Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області 28.08.2009 року.

Зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформації (відомостей) про недійсність паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , та із заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

Стягнуто з Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 520/10503/21, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що позивач був документований паспортом громадянина України безпідставно, та з порушенням законодавства з питань громадянства, оскільки не є громадянином України в розумінні ст. 3 Закону України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 (далі Закон № 2235-ІІІ) з огляду на те, що усупереч вимог пунктів 1-2 частини 1 статті 3 Закону № 2235-ІІІ, відсутні докази його постійного проживання на території України станом на 24 серпня та на 13 листопада 1991 року.

Так, на момент документування позивача 31.03.2008 року паспортом громадянина України, зареєстрованим місцем його проживання було смт. Золочів Харківської області, однак, за вказаною адресою позивач ніколи не проживав.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції не було враховано відсутність доказів постійного проживання позивача на території України станом на 24 серпня та на 13 листопада 1991 року, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, а також на правомірність та обґрунтованість висновку СГІРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області від 28.08.2009 року про результати перевірки підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , у зв`язку із обміном та на підставі паспорта зразка СРСР 1974 року серії НОМЕР_2 виданого Зугдідським райвиконкомом ВВС Грузинської РСР 23.09.1989 року.

Згідно висновку СГІРФО Золочівського РВ МВС України в Харківській області від 28.08.2009 року про результати перевірки підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області 31.03.2008 року, зазначено, що 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківський області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , у зв`язку із обміном та на підставі паспорта зразка СРСР 1974 року серії НОМЕР_2 виданого Зугдідським райвиконкомом ВВС Грузинської РСР 23.09.1989 року.

Зазначено, що згідно даних адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на час документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою ніколи не проживав.

Також зазначено, що в заяві про видачу паспорта громадянина України ОСОБА_1 (форма 1) вірність його підпису засвідчено печаткою невідомого підприємства, на житловому балансі якого зазначена адреса ніколи не перебувала і не перебуває. До форми 1 була долучена ксерокопія форми А (картки реєстрації місця проживання), в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.07.1991 року.

Вказано також, що згідно даних Дергачівсько-Золочівського ОРВК, громадянин ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку з 05.12.1991 року.

Також зазначено, що з питань оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 до СПРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області не звертався та довідку про набуття громадянства України не отримував.

Також вказано, що встановлено, що ОСОБА_1 на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) та на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно не проживав на території України. Таким чином, згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року ОСОБА_1 не є громадянином України.

Керуючись ст. 3 Закону України «Про громадянство України», що набув чинності 01.03.2001 року, та на підставі п. 40 «Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» затвердженого наказом МВС України № 600 від 15.06.2006 року, за вказаним висновком відповідач вважав би:

1. Паспорт серії НОМЕР_1 виданий Золочівським РВ ГУ ДМС України в Харківській області 31.03.2008 року визнати оформленим з порушенням законодавства України.

2. Вжити заходи до вилучення та знищення паспорта серії НОМЕР_1 .

3. Копію висновку направити до ДДГІРФО МВС України та до прокуратури Золочівського району Харківської області.

Не є спірною обставиною у цій справі, що інформація (відомості) про недійсність паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесено до інформаційної системі підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України та до заяви позивача про видачу паспорта серії НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача у формі висновку, затвердженого 28.08.2009 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення у формі висновку СГІРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області, затвердженого Золочівським РВ ГУ МВС України в Харківській області 28.08.2009 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Для ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформації (відомостей) про недійсність паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , та із заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 4 Конституції України встановлено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, відповідно до Конституції України, визначає Закон України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 (далі Закон № 2235-ІІІ).

Відповідно до ст. 3 Закону № 2235-ІІІ (в редакції чинній на час спірних правовідносин), громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 2235-ІІІ, одним з документів, що підтверджує громадянство України є, зокрема, паспорт громадянина України.

Відповідно до п.17 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України 15.06.2006 № 600 (далі Порядок №600, в редакції чинній на час спірних правовідносин), для обміну паспорта особа подає:

- заяву;

- паспорт, що підлягає обміну;

- дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

- квитанцію про сплату державного мита або оригінал і копію документа про звільнення від сплати державного мита;

- документи, що підтверджують обставини, на підставі яких паспорт підлягає обміну.

Пунктом 40 Порядку № 600 передбачено, що у разі оформлення паспорта з порушенням законодавства керівником територіального органу (підрозділу) проводиться службова перевірка, про що складається висновок у двох примірниках, який затверджується керівником територіального органу (підрозділу) внутрішніх справ. Перший примірник висновку зберігається в територіальному підрозділі, а другий - направляється до Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України.

Відповідно до абзаців 7-8 пункту 40 Порядку № 600, погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти, зокрема, оформлені з порушенням законодавства України.

Як вбачається з копії заяви про видачу паспорта (у зв`язку з обміном), на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі «місце проживання» зазначено - АДРЕСА_1 .

Згідно оскаржуваного висновку СГІРФО Золочівського РВ МВС України в Харківській області від 28.08.2009 року про результати перевірки підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , зазначено, що згідно даних адресно-довідкового відділу УГІРФО ГУМВС України в Харківській області на час документування паспортом громадянина України ОСОБА_1 значився зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , але за даною адресою ніколи не проживав.

Також у висновку зазначено про те, що до форми 1 була долучена ксерокопія форми А (картки реєстрації місця проживання), в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.07.1991 року.

Вказано також, що згідно даних Дергачівсько-Золочівського ОРВК, громадянин ОСОБА_1 знаходиться на військовому обліку з 05.12.1991 року.

Як вбачається з Форми А (а.с. 84) також міститься відмітка про місце проживання позивача на території України, за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому колегія суддів також враховує, що за змістом абзацу 5 п. 6 Положення про паспорт громадянина України (далі Положення № 2503-XII, станом на час спірних правовідносин) затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII у відповідності до статті 5 Закону України «Про громадянство України» (2235-14) на одинадцятій - шістнадцятій сторінках паспортної книжечки робляться відмітки про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. Згідно п. 7 Положення № 2503-XII, записи, вклеювання фотокарток і відмітки у паспорті здійснюються паспортною службою.

Аналіз наведених норм та обставин справи дозволяє дійти висновку, що при прийнятті рішення про документування позивача паспортом громадянина України посадовими особами Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області проведена перевірка законності оформлення паспорта, керуючись законодавством України надана оцінка достовірності наданих документів, та зазначеної в них інформації, встановлено наявність підстав для документування позивача паспортом та відповідність таких підстав нормам Закону.

Тобто, з наведеного слідує, що при обміні паспорта позивача зразка СРСР 1974 року серії НОМЕР_2 виданого Зугдідським райвиконкомом ВВС Грузинської РСР 23.09.1989 року, посадовими особами Золочівського РВ УМВС України в Харківській області перевірено факт постійного проживання позивача на території України станом на 24 серпня та на 13 листопада 1991 року, за результатами чого, видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .

Станом на час прийняття рішення про документування позивача паспортом громадянина України дійсність, чинність та законність відповідних поданих документів під сумнів не поставлена.

Разом з тим, доводи спірного висновку СГІРФО Золочівського РВ МВС України в Харківській області від 28.08.2009 року про результати перевірки підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області 31.03.2008 року, та апеляційної скарги, зводяться до посилання відповідача на відсутність доказів постійного проживання позивача на території України станом на 24 серпня та на 13 листопада 1991 року, із вказівкою про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ніколи не проживав.

З приводу наведеного колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно частини 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Усупереч наведених положень, жодних доказів які б свідчили про те, що позивач не проживав постійно на території України станом на 24 серпня та на 13 листопада 1991 року, або подання позивачем під час обміну паспорта зразка СРСР 1974 року серії НОМЕР_2 виданого Зугдідським райвиконкомом ВВС Грузинської РСР 23.09.1989 року/оформлення паспорта громадянина України, свідомо неправдивих відомостей або документів, скаржником не представлено, з огляду на що, такі доводи відповідача колегія суддів не приймає.

Водночас, наявні у справі докази свідчать про те, що станом на час документування позивача паспортом громадянина України, зареєстрованим місцем його проживання було: АДРЕСА_1 .

Самі по собі твердження скаржника про те, що позивач не проживав постійно на території України станом на 24 серпня та станом на 13 листопада 1991 року, за відсутності жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження, є неспроможними.

Стосовно посилань в апеляційній скарзі на те, що у 2010 році, в заяві щодо надання дозволу на імміграцію в Україну позивачем особисто було вказано про те, що він ніколи не перебував в українському громадянстві, то колегія суддів зазначає, що вказані обставини у даному випадку не мають правового значення, та жодним чином не впливають на спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що станом на час документування позивача паспортом громадянина України він мав громадянство Грузії, колегія суддів також не приймає, оскільки такої підстави для визнання паспорта позивача оформленим з порушенням законодавства України, спірне рішення/висновок СГІРФО Золочівського РВ МВС України в Харківській області від 28.08.2009 року про результати перевірки підстав видачі паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області 31.03.2008 року, не містить.

Враховуючи вищевикладене, правомірність спірного рішення/висновку відповідачем не доведена.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення у формі висновку СГІРФО Золочівського РВ ГУМВС України в Харківській області, затвердженого Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області 28.08.2009 року.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області поновити стан чинності паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 оформленого 31.03.2008 року Золочівським РВ ГУМВС України в Харківській області на ім`я громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом видалення з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України інформації (відомостей) про недійсність паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , та із заяви громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 520/10503/21 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на що, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року у справі № 520/10503/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 23.05.2022 року