Справа № 640/12706/20
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЛІО С" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ ЛІО С» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), у якому просило суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби № UA100000/2020/100097/2 від 28.05.2020 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року позов було задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Апелянт вказує про те, що на запит митного органу, для підтвердження заявленої митної вартості не надано документів у повному обсязі, як передбачено електронним повідомленням, що може бути причиною через яку заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачем оформлено та подано до Київської митниці ДФС митну декларацію № UA100300/2020/409972 від 28.05.2020, в якій задекларовано митну вартість товару відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, в розмірі відповідно до ціни контракту (метод визначення митної вартості № 1). Товар - хомути для шлангів, частини поливальних систем та систем зрошення для сільського та присадибного господарства, садові та промислові шланги, фітинги, садові інструменти, муфти та інше.

На підтвердження заявленої митної вартості товару позивачем надано наступні документи: Контракт № 019PL від « 01» листопада 2019р. між ТОВ «КОМПАНІЯ ЛЮ С», і BRADAS Sp z о. о. Spolka komandytowa, Poland; доповнення № 1 від 01.11.2019; доповнення № 2 від 25.04.2020; інвойс EX/HU/92/2020 від 25.05.2020; переклад інвойсу EX/HU/92/2020 від 25.05.2020 р ; пакінг-лист (специфікація) до інвойсу EX/HU/92/2020 від 25.05.2020; експортна митна декларація Республіки Польща № 20PL331020Е0282929 від 26.05.2020; сертифікат походження № PL/MF/AN 0013953 від 26.05.2020; сертифікат походження EUR-1 №PL/MF/AR 0383628 від 26.05.2020; заявка на перевезення вантажу від перевізника - ФОП ОСОБА_1 № 12 від 20.05.2020; довідка про транспортні витрати від 25.05.2020 на заявку № 12 від 20.05.2020; рахунок на сплату транспортування вантажу № 62 від 25.05.2020 на суму 38000 грн.; CMR 761292 (міжнародна транспортна декларація) від 26.05.2020.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів яке обґрунтовано тим, що декларантом до митного оформлення не надано всіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість, отже, не можливе застосування основного методу визначення митної вартості - за ціною зовнішньоекономічного контракту.

Декларацію № UA100300/2020/409972 від 28.05.2020 було скасовано та заповнено нову митну декларацію (після коригування) № UA100300/2020/410034 від 28.05.20.

Розмір суми коригування митної вартості (вартість позову) згідно рішенню про коригування митної вартості товарів № UA100000/2020/100097/2 від 28.05.2020 28459,29 грн. (двадцять вісім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять гривень та 29 копійок).

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товару позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для відмови в розмитненні імпортованого товару, вказані у спірному рішенні митного органу, на переконання суду, є необґрунтованими. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості відповідачем не наведено достатніх підстав, які б вказували не неможливість коригування заявленої позивачем митної вартості товару за жодним іншим методом, що передує резервному (шостому).

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій цієї статті.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року №21-53а15 та №21-127а15.

При цьому суд звертає увагу на те, що право витребовувати додаткові документи не означає безапеляційного неврахування наданих під час проведення консультацій документів та в процедурі підтвердження заявленої митної вартості товарів, що декларуються.

З наведених норм вбачається наявність у митного органу обов`язку зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості перевірки розрахунку митної вартості на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Крім того, для витребування доказів на спростування наявності впливу взаємозв`язку покупця та продавця на митну вартість задекларованого товару митниця зобов`язана обґрунтувати обставини, які свідчать про ймовірність існування такого взаємозв`язку.

Тобто, законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів. А саме, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. Сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують число визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Аналіз викладених статей свідчить про обов`язок митниці зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.06.2015 у справі №21-498а15.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Статтями 57, 58 МК України визначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для його прийняття стало те, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів: прайс-лист не містить інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки. Деякі товари взагалі відсутні в прайсі.

Крім того, митний орган вказав про те, що позивачем документально не підтверджена така складова митної вартості як витрати на навантаження/завантаження. Також, не надано відповідних банківських платіжних документів щодо оплати за перевезення, рахунок-проформу, надані документи не містять відомостей щодо наявності/відсутності ліцензійних платежів за користування такою торгівельною маркою.

Також, як на підставу винесення спірного рішення митним органом вказано про те, що до графи 44 ЕМД внесено митна декларація країни відправлення від 19.05.2020 20PL331020Е0270344, згідно якої вартості вантажу у польських злотих 157625 країни відправлення, що по курсу НБУ відповідає 39089 USD. До митного оформлення взагалі надано зовсім інший документ 20PL331020Е0270344, в якому вартість 36533,25 USD. Заявлена фактурна вартість 35105,56 USD.

Так, твердження контролюючого органу про те, що прайс-лист не містить інформації щодо валюти розрахунку та умов поставки не може бути підставою для здійснення коригування митної вартості, з огляду на те, що прайс-лист є документом довільної форми, чинним законодавством не встановлено вимог до їх форми та змісту.

Крім того, наявність чи відсутність інформації щодо валюти розрахунків та умов поставки не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 23.09.2020 у справі №820/3893/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що валюта розрахунку та умови поставки визначені в умовах контракту, який є одним із основних документів, на підставі яких визначається митна вартість товарів.

Щодо відсутності підтвердження витрат на навантаження/завантаження, колегія суддів зазначає, що згідно п. 5 Контракту, умови поставки визначені FCA м. Олесно, Польща (Інкотермс-2010) або визначається додатковими письмовими угодами до контракту, або прямо вказуються в рахунках, а завантаження товару проводиться за рахунок продавця. Таким чином, вищевказані витрати не входять до складових митної вартості товару. Відтак, підтвердження витрат на навантаження/завантаження товарів не є обов`язковим в даному випадку, з огляду на що безпідставним є висновок митного органу щодо коригування митної вартості з урахуванням вищевказаних складових.

Стосовно посилань апелянта на ненадання позивачем рахунку-проформи, колегія суддів зауважує, що останнім було надано інвойс, який є більш юридично значимим, оскільки підтверджує зобов`язання сторін щодо надсилання, отримання та оплату за товар.

Посилання митного органу на ненадання позивачем документів, що підтверджують наявність/відсутність страхування вантажу, колегія суддів відхиляє як недоречні, з огляду на те, що страхування вантажу в даному випадку не проводилось, а відтак і документів на підтвердження вказаного позивачем не надано. В свою чергу, митним органом, не доведено факту страхування вантажу.

Щодо зазначення відповідачем у оскаржуваному рішенні про те, що до графи 44 ЕМД внесена митна декларація країни відправлення від 19.05.2020 20PL331020E0270344, згідно якої, вартість вантажу у польських злотих 157625 країни відправлення, що по курсу НБУ відповідає 39089 USD, а заявлена фрактурна вартість 35105,56 USD, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що згідно п. 6.1 контракту від 01.11.2019, валютою контракту є долари США, інші валюти можуть використовуватись як допоміжні та не мають офіційного значення. При цьому, вартість товару в доларах США співпадають в інвойсі та експортній декларації країни відправлення.

Посилання митного органу щодо ненадання позивачем до митного оформлення доказів на підтвердження наявності/відсутності сплати ліцензійних платежів за користування торгівельною маркою BRADAS, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено, з огляду на те, що вказані платежі не включені до митної вартості. А відтак вищевказані обставини не можуть бути підставою для її коригування.

Як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, враховуючи неможливість застосування попередніх методів митна вартість визначена відповідачем із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу.

За основу для коригування митної вартості товару за резервним методом митним органом взято визнану митну вартість товару, оформленого за митними деклараціями: товар № 3-3,51 USD/кг (МД від 26.03.2020 № UA100300/2020/405778); товар № 23-3,87 USD/кг (МД від 07.02.2020 № UA100300/2020/402143); товар № 27-3,51 USD/кг (МД від 06.02.2020 № UA500080/2020/2847); товар № 28-3,75 USD/кг (МД від 23.01.2020 № UA100300/2020/400993); товар № 3,0-3,7910 USD/кг (МД від 17.04.2020 № UA100300/2020/407173); товар № 42-9,5606 USD/кг (МД від 17.04.2020 № UA305090/2020/2751).

Разом з тим, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 26.02.2019 у справі №808/454/18, від 19.06.2018 у справі №826/6346/16, від 31.01.2018 у справі №813/7272/13-а, від 02.03.2018 у справі №804/2997/17.

Однак, як вбачається з графи 33 оскаржуваного рішення, у ньому зазначено лише дату та номер вказаних митних декларацій, на підставі яких здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

В порушення наведених норм Митного кодексу України, оскаржуване рішення не містить: обґрунтування числового значення складових митної вартості товарів, скоригованої митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки. Відповідачем не зазначено митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.

В свою чергу, позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товару було надано:

- Контракт № 019PL від « 01» листопада 2019р. між ТОВ «КОМПАНІЯ ЛЮ С», і BRADAS Sp z о. о. Spolka komandytowa, Poland;

- доповнення № 1 від 01.11.2019;

- доповнення № 2 від 25.04.2020;

- інвойс EX/HU/92/2020 від 25.05.2020;

- переклад інвойсу EX/HU/92/2020 від 25.05.2020 р;

- пакінг-лист (специфікація) до інвойсу EX/HU/92/2020 від 25.05.2020;

- експортна митна декларація Республіки Польща № 20PL331020Е0282929 від 26.05.2020;

- сертифікат походження № PL/MF/AN 0013953 від 26.05.2020;

- сертифікат походження EUR-1 № PL/MF/AR 0383628 від 26.05.2020;

- заявка на перевезення вантажу від перевізника - ФОП ОСОБА_1 № 12 від 20.05.2020;

- довідка про транспортні витрати від 25.05.2020 на заявку № 12 від 20.05.2020;

- рахунок на сплату транспортування вантажу № 62 від 25.05.2020 на суму 38000 грн.;

- CMR 761292 (міжнародна транспортна декларація) від 26.05.2020.

На переконання суду апеляційної інстанції, зазначені документи відповідають вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України та у встановленому порядку підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Відповідно до частини сьомої статті 54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі №21-91а12 та від 11.09.2012 у справі №21-262а12.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність прийнятого рішення.

Враховуючи викладені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/100097/2 від 28.05.2020 та правомірно його скасував.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст.329-331 КАС України.

Головуючий суддя: І.В. Федотов

Судді: Н.М. Єгорова

Є.О. Сорочко