Справа № 580/11093/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року справа № 580/11093/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Катеринопільської селищної ради, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача "Про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" від 23.11.2021 року № 13-20/VIII, в частині, що стосується позивача;

- зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на підставі заяви від 12.08.2021.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 17.08.2021 звернувся до відповідача із заявою від 12.08.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею по 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Катеринопільської селищної ради, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0005. Відповідач рішенням №13-20/VІІІ від 23.11.2021 відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з тих підстав, що бажане місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій). Позивач вважає рішення відповідача №13-20/VІІІ від 23.11.2021 протиправним та таким, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 31.01.2022 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що земельна ділянка, за рахунок якої позивач має намір отримати у власність земельну ділянку площею 2 га, є сформованою, їй присвоєний кадастровий номер :03:005:0005, та за видом цільового призначення належить до земель для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код 14.01) та відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Зважаючи на викладене позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач 03.02.2022 подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що станом на дату звернення позивача до відповідача та суду земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005 не була зареєстрована за відповідачем з цільовим призначенням за кодом 14.01.

Відповідач 09.02.2022 подав заперечення, в яких зазначив, що державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0005 площею 23,8465 га в Державному земельному кадастрі за цільовим призначенням з кодом 14.01 здійснена на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 06.12.2019, розробленого державним підприємством «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації вказаної земельної ділянки в Держаному земельному кадастрі 27.02.2020.

Ухвалою суду від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Катеринопільської селищної ради (відповідач у справі) із заявою від 12.08.2021, в якій просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею до 2,00 га, місце розташування якої знаходиться за адресою: с. Вербовець, Звенигородський район, Черкаська область, із земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0005.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 від 16.09.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005 належить до державної форми власності. Цільове призначення: 14.01 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд, об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. Категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 06.12.2019, ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 27.02.2020.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №281685566 від 28.10.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005, площею 23,8465, належить на праві комунальної власності Катеринопільській селищній раді, дата державної реєстрації 25.10.2021.

Відповідач рішенням №13-20/VІІІ від 23.11.2021 відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га із земель комунальної власності у власність, для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах Катеринопільської територіальної громади за межами населеного пункту с. Вербовець (кадастровий номер :03:005:0005) з тих підстав, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником у графічних матеріалах, не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій).

Вважаючи рішення відповідача №13-20/VІІІ від 23.11.2021 протиправним, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельні правовідносини врегульовані Земельним кодексом України.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 статті 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в» частини 3 статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Згідно частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок передачі земель у приватну власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України ( в редакції, яка діє на час виникнення спірних відносин).

Згідно частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (в редакції Закону України № 1423-IX від 28.04.2021) відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже за змістом вказаних приписів підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення №13-20/VІІІ від 23.11.2021, яким позивач відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки стала та обставина, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником у графічних матеріалах, не відповідає місцю розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а саме: земельна ділянка відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

Надаючи правову оцінку підставі відмови у наданні позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства суд зазначає, що згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; г) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно п. а) ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства.

Згідно ч. 1 ст. 66 Земельного кодексу України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.

Землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 2 ст. 66 Земельного кодексу України).

За змістом вказаних приписів у власність чи користування громадян для ведення особистого фермерського господарства можуть бути передані лише землі сільськогосподарського призначення.

Враховуючи, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005 за цільовим призначенням відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вона не може бути передана у власність позивача для ведення особистого селянського господарства.

Отже, бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником у графічних матеріалах, не відповідає вимогам ст. 19, 22 Земельного кодексу України, тому оскаржуване рішення від 23.11.2021 року № 13-20/VIII про відмову в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок прийняте на законних підставах та скасуванню не підлягає.

Доводи позивача, що спірна земельна ділянка не була зареєстрована у власності позивача з цільовим призначенням «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій» є необгрунтованими з огляду наступне.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-021 від 16.09.2021 земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0005 належить до державної форми власності. Цільове призначення: 14.01 для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд, об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. Категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 06.12.2019, ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації земельної ділянки 27.02.2020.

Таким чином, станом на 27.02.2020, а також на час звернення позивача до відповідача і до суду, спірна земельна ділянка мала цільове призначення «для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій».

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Катеринопільської селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО