Справа № 280/193/22
Суддя: Богатинський Богдан Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року Справа № 280/193/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Богатинського Б.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, Управління), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправними дії відповідача в частині не зарахування до суддівського стажу проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, що складає 02 роки 00 місяців 10 днів, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, 1/2 часу навчання складає 01 рік 11 місяців 00 днів, та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року, що складає 2 роки 11 місяців 21 день.

2) зобов`язати відповідача зарахувати до суддівського стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, що складає 02 роки 00 місяців 10 днів, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, 1/2 часу навчання складає 01 рік 11 місяців 00 днів, та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року, що складає 2 роки 11 місяців 21 день, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням повного суддівського стажу, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 19 лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно не враховані до суддівського стажу, що дає право на призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці: проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, та проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року.

Ухвалою суду від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач 15.02.2022 надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі Закон №1402-VIII), законних підстав для зарахування періоду, зокрема, проходження строкової військової служби, навчання в Харківському юридичному інституті, та проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого тощо до стажу на посаді судді, який враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі матеріалів справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

Позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій з заявою щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, зарахувавши до стажу судді проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, що складає 02 роки 00 місяців 10 днів, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, 1/2 часу навчання складає 01 рік 11 місяців 00 днів, та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року, що складає 2 роки 11 місяців 21 день.

На звернення позивача щодо перерахунку довічного грошового утримання, Управління листом від відмовило позивачу та повідомило з посиланням на ст. 137 Закону №1402-VIII, що зарахування до стажу роботи на посаді судді, для обчислення (розрахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періоду проходження строкової військової служби, періоду денної форми у вищому навчальному закладі та періоду роботи на посадах слідчого, чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На час призначення позивача на посаду судді Василівського районного суду Запорізької області (23.07.1993) діяв Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (в редакції від 20 березня 2002 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із частиною першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України «Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України» Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Відповідно до пункту 1 Розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Згідно частини третьої статті 106 Конституції України Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов`язковими до виконання на території України.

Відповідно до частини першої статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Після втрати чинності ст. 1 вказаного Указу Президента України, питання зарахування в стаж роботи судді інших періодів діяльності було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545 пункт 3- 1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 (865-2005-п) «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» доповнено абзацом такого змісту: «До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.»

Зазначена постанова Кабінету Міністрів України (№ 865-2005-п) втратила чинність 01 січня 2012 року.

У відповідності до п. 11 Перехідних положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453), судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом. Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Отже, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII, передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, час роботи на посадах слідчих, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, та період проходження строкової військової служби.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, періоду проходження строкової військової служби та роботи на посаді слідчого, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XI "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено та підтверджений стаж роботи позивача на посаді судді.

Так, трудова книжка позивача містить записи про проходження позивача служби в лавах Радянської Армії у період з 06.12.1983 по 16.12.1985, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990, та проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 по 22.07.1993.

Крім того, у військовому квитку позивача містяться записи про проходження ним військової служби у період з 06.12.1983 по 16.12.1985.

Таким чином, не включення відповідачем до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, періоду проходження строкової військової служби в лавах радянської армії та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого, і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 09 листопада 2018 року по справі №713/1064/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А відтак, суд зазначає, що періоди проходження позивача служби в лавах Радянської Армії у період з 06.12.1983 по 16.12.1985, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 по 30.06.1990 (половина навчання, що складає 01 рік 11 місяців 00 днів), та проходження служби в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 по 22.07.1993 підлягають зарахуванню до стажу роботи на посаді судді.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині не зарахування до суддівського стажу ОСОБА_1 проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, що складає 02 роки 00 місяців 10 днів, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, 1/2 часу навчання складає 01 рік 11 місяців 00 днів, та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року, що складає 2 роки 11 місяців 21 день;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до суддівського стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проходження служби в лавах Радянської Армії з 06.12.1983 року по 16.12.1985 року, що складає 02 роки 00 місяців 10 днів, навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1986 року по 30.06.1990 року, 1/2 часу навчання складає 01 рік 11 місяців 00 днів, та проходження службу в органах внутрішніх справ на посаді слідчого з 01.08.1990 року по 22.07.1993 року, що складає 2 роки 11 місяців 21 день, здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді з урахуванням повного суддівського стажу, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 19 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядок та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.158-б; ).

Повне судове рішення складено 24.05.2022.

Суддя Б.В. Богатинський