Справа № 400/6463/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 р.м. ОдесаСправа № 400/6463/21

Суддя в суді І інстанції:Марич Є.В.

Рішення суду І інстанції ухвалено у м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Миколаївській області, а саме визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22 квітня 2021 року № 3-1423, № 3-1423; визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07 грудня 2020 року № 32045-13.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року, з виходом за межі позовних вимог, задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 31 серпня 2020 року № 91994-5306-1407, № 91993-5306-1407, № 91996-5306-1407, № 91995-5306-1407; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 07 грудня 2020 року № 32045-13; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22 квітня 2021 року № 3-1423 та № 3-1423.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин позивачу належать на праві власності земельні ділянки за які згідно вимог податкового законодавства він має сплачувати податкові зобов`язання щодо плати за землю.

Крім цього, апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог, а також в порушення норм процесуального права не надав можливості податковому органу обґрунтувати правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень від 31 серпня 2020 року № 91994-53060-1407, № 91993-5306-1407, 91996-5306-1407, №91995-5306-1407.

Крім того, в апеляційній скарзі зазначається, що через наявність у позивача податкового боргу, податковим органом правомірно сформовано та направлено позивачу податкову вимогу для погашення виниклої заборгованості.

В свою чергу, позивачем подано відзив на апеляційну скаргу податкового органу, яким позивач просить залишити апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Миколаївській області без задоволення, так як у межах спірних правовідносин він не має обов`язку сплачувати нараховані йому зобовязання.

Крім того, позивач вважає, що судом першої інстанції обрано вірний спосіб поновлення його порушених прав та скасовано податкові повідомлення-рішення, на підставі яких йому направлено спірну вимогу.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, а також правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на праві власності з 07 листопада 2019 року належали земельні ділянки за кадастровим номером :09:000:0367, загальною площею 0,5003 гектари, за кадастровим номером :09:000:0366, загальною площею 1,007 гектари, які знаходяться в с. Колблеве, Березанський район, Миколаївська області.

При цьому, за наслідком об`єднання вищевказаних земельних ділянок, з 05 лютого 2021 року позивачу належить земельна ділянка за кадастровим номером :12:041:0007, загальною площею 1,501 гектари.

Між тим, податковим органом складено та направлено на адресу позивача податкову вимогу від 07 грудня 2020 року №32045-13, на загальну суму 16293,04 грн.

Підставою для формування відповідної вимоги стали ППР від 31 серпня 2020 року №91994-5306-1407, №91993-5306-1407, №91996-5306-1407, №91995-536-1407.

Також, податковим органом складено податкові повідомлення-рішення від 22 квітня 2021 року № 3-1423, яким визначено зобов`язання за платежем із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік, у сумі 28 329,93 гривні, а також № 3-1423, яким визначено зобов`язання за платежем із земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік, у сумі 14 163,55 грн.

В свою чергу, вважаючи податкову вимогу від 07 грудня 2020 року №32045-13 та податкові повідомлення-рішення від 22 квітня 2021 року № 3-1423 та № 3-1423 протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлення зазначених обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як податковим органом протиправно нараховано спірні зобов`язання зі сплати земельного податку за належні йому земельні ділянки (ділянку) з 2019 року, з чим частково погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Згідно п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Відповідно до п. 60.2 ст. 60 ПК України, у випадках, визначених підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 цієї статті, податкова вимога вважається відкликаною у день, протягом якого відбулося погашення суми податкового боргу в повному обсязі.

Згідно пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України, об`єктом оподаткування земельним податком є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні;

Згідно п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно п. 287.10 ст. 287 ПК України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22 квітня 2021 року № 3-1423, № 3-1423, а також податкової вимоги від 07 грудня 2020 року № 32045-13.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в межах вимог та доводів апеляційної скарги, а також надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та податковій вимозі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями нараховано позивачу зобов`язання зі сплати земельного податку за 2021 рік за дві належні позивачу земельні ділянки, площею 0,5003 гектари та 1,007 гектари.

При цьому, сторонами у справі визнається, що земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:0367, площею 0,5003 гектари, та земельна ділянка з кадастровим номером :09:000:0366, площею 1,007 гектари, об`єднані 05 лютого 2021 року в земельну ділянку з кадастровим номером :12:041:0007, площею 1,501 гектари.

В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що податковим органом у межах спірних правовідносин встановлено невірний об`єкт оподаткування податком на землю, а як наслідок помилково нараховано відповідні зобов`язання на кожну окрему ділянку.

Проте, як зазначено вище, у січні 2021 року відповідні земельні ділянки належали позивачу у вигляді двох окремих ділянок, а як наслідок у січні 2021 року позивач мав обов`язок зі сплати спірних зобов`язань за дві окремі земельні ділянки.

Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши факт визначення невірного об`єкту оподаткування, мав скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення в частині нарахованих зобов`язань, починаючи з лютого 2021 року.

Враховуючи викладене, колегія вважає за необхідне частково скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

При цьому, з врахуванням наявності обов`язку позивача щодо сплати відповідних зобов`язань за об`єднану земельну ділянку, колегія суддів зазначає, що такі зобов`язання можуть бути нараховані за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України.

З іншого боку, щодо правомірності оскаржуваної податкової вимоги від 07 грудня 2020 року № 32045-13, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, надсилання платнику податкової вимоги є наслідком наявності узгодженого податкового боргу у відповідного платника податків.

Тобто, сама по собі податкова вимога не є документом який впливає на розмір податкового боргу, так як вона лише констатує його наявність та повідомляє платника податків про необхідність сплати узгодженого податкового зобов`язання.

При цьому, як встановлено судом першої інстанції, зазначена у податковій вимозі сума податкового зобов`язання сформована за рахунок нарахованих позивачу зобов`язань податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Миколаївській області від 31 серпня 2020 року № 91994-5306-1407, № 91993-5306-1407, № 91996-5306-1407, № 91995-5306-1407.

Крім того, судом першої інстанції зроблено висновок, що позивач у 2019 та 2020 роках не мав обов`язку сплачувати податкові зобов`язання із земельного податку, а як наслідок, з виходом за межі позовних вимог, визнано протиправними та скасовано зазначені податкові повідомлення-рішення.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що при перевірці правомірності податкової вимоги суд не має процесуального обов`язку щодо перевірки правомірності усіх рішень податкового органу, зобов`язання за якими визначено у відповідній вимозі, так як чинним законодавством встановлено окремий порядок оскарження таких рішень.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що позивачем 10 вересня 2020 року отримано вищевказані податкові повідомлення-рішення та не оскаржено їх у судовому порядку, що стало підставою для узгодження виниклого податкового боргу (а.с. 36).

При цьому, колегія суддів зазначає, що право особи на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати легітимним обмеженням, зокрема, обов`язками сплати судового збору та дотримання процесуальних строків звернення до суду.

Тому, колегія суддів вважає, що зроблений судом першої інстанції висновок про необхідність виходу за межі позовних вимог та скасування податкових повідомлень-рішень від 31 серпня 2020 року, не враховує вищевказаних обставин, а як наслідок є помилковим.

Крім того, колегія суддів зазначає, що 07 вересня 2021 року податковий борг, визначений в оскаржуваній вимозі, був погашений, а як наслідок в силу вимог пп. 60.1.1 п. 60.1 ст. 60 ПК України, така вимога вважається відкликаною та не порушує прав позивача (а.с.39).

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07 грудня 2020 року № 32045-13.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а як наслідок судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст.308, 311, 317, 321, 322, 325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2021 року - скасувати та прийняти у справі нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22 квітня 2021 року № 3-1423, в частині нарахованого податкового зобов`язання, у сумі 25 969 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 10 копійок.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22 квітня 2021 року № 3-1423, в частині нарахованого податкового зобов`язання, у сумі 12 983 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 25 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченого судового збору за подання адміністративного позову, у сумі 832 (вісімсот тридцять дві) гривні 33 копійки.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Єщенко О.В. Крусян А.В.