Справа № 120/1795/22-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 р. Справа № 120/1795/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) до начальника відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Вінницькій області, заступника начальника Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови за № 293735 від 30.11.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 20.10.2021 посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М-01 було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить гр. ОСОБА_3 . За результатами контролю складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 292538 від 20.10.2021. Відповідно до цього акта виявлено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме загальна маса транспортного засобу склала 46,760 т, що на 16,90% перевищує норму.

Позивач зазначає, що на підставі зазначеного акта відповідач прийняв постанову № 293735 від 30.11.2021, якою застосував до нього адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн. При цьому позивач звертає увагу, що транспортний засіб марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 ніколи не був ні у власності, ні в оренді у позивача. Відтак позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки він не є автомобільним перевізником у спірних правовідносинах.

Крім того, позивач вказує на порушення встановленого законом порядку прийняття спірної постанови, посилаючись на те, що його не повідомляли про час та місце розгляду справи щодо порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Ухвалою суду від 14.02.2022 відкрито провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 та при цьому визначено належним відповідачем у справі Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Також судом вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою у відповідача витребувано додаткові письмові докази, а саме засвідчені копії усіх матеріалів, що стали підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 30.11.2021 за № 293735 про застосування адміністративно-господарського штрафу, та усі інші докази на спростування доводів позивача (в разі невизнання позовних вимог).

25.03.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що 20.102021 посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовувався перевізником ОСОБА_1 (відповідно до наданої водієм товарно-транспортної накладної), було виявлено факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, встановлених Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 № 1306 (далі ПДР), а саме під час зважування транспортного засобу встановлено, що фактичне навантаження по загальній масі складає 40,860 тонн при допустимих 40 тоннах. За результатами проведеної перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відповідач вказує на те, що позивача ФОП ОСОБА_1 було запрошено на розгляд справи рекомендованим листом від 10.11.2021. Вказаний лист було направлено за місцем реєстрації позивача, однак лист повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

30.11.2021 відбувався розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт щодо акта № 292538 від 20.10.2021. та зафіксованих матеріалів перевірки документального контролю. На розгляд справи ОСОБА_1 не прибув та жодних доказів, які б спростовували факт перевищення транспортним засобом габаритно-вагових параметрів, надано не було. Відтак було прийнято постанову № 293735 від 30.11.2021, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн за порушення абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідач звертає увагу, що з матеріалів документального контролю встановлено, що згідно з товарно-транспортною накладною, яку надав водій ОСОБА_2 , перевізником є ФОП ОСОБА_1 . У зв`язку з цим притягнути до відповідальності власника транспортного засобу ОСОБА_3 було неможливо, оскільки він не зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством, та не порушував прав позивача, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

На виконання вимог ухвали суду від 14.02.2022 про витребування додаткових доказів, разом з відзивом на позов відповідач надав такі документи (у вигляді засвідчених копій): постанову № 293735 від 30.112021 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн, повідомлення ФОП ОСОБА_1 про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, конверт з довідкою про причини невручення повідомлення, акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 292538 від 20.10.2021, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 00058629 від 20.10.2021, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.10.2021, товарно-транспортну накладну № 43842 від 20.10.2021, посвідчення водія ОСОБА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 16.09.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.09.2021.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас законних підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для ухвалення рішення по суті справи.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши доводи та аргументи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований 10.11.2015 (РНОКПП НОМЕР_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань позивач здійснює таку господарську діяльність: 47.99 "Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами" (основний); 77.32 "Надання в оренду будівельних машин і устаткувань"; 82.20 "Діяльність телефонних центрів"; 47.11 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами"; 49.32 "Надання послуг таксі"; 49.42 "Надання послуг перевезення речей (переїзду)"; 52.21 "Допоміжне обслуговування наземного транспорту"; 63.99 "Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у"; 66.22 "Діяльність страхових агентів і брокерів"; 77.12 "Надання в оренду вантажних автомобілів" та 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт".

15.09.2021 за гр. ОСОБА_3 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки "PANAV", реєстраційний номер НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

16.09.2021 за гр. ОСОБА_3 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

20.10.2021 посадовими особами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі М-01, у с. Калинівка проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що належить гр. ОСОБА_3 .

Під час зважування зазначеного транспортного засобу виявлено факт перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, а саме встановлено, що загальна маса транспортного засобу склала 46,760 т при допустимому 40,0 т, що на 16,90% перевищує норму.

За результатами контролю складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 292538 від 20.10.2021, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 00058629 від 20.10.2021, довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 20.10.2021.

10.11.2021 відповідач направив на адресу позивача ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, який призначено на 30.11.2021.

Вказане повідомлення повернулося до відповідача без виконання з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

30.11.2021 відповідач прийняв постанову № 293537, якою застосував до позивача ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" у розмірі 17000,00 грн, який передбачено абзацом 15 частини першої статті 60 цього Закону.

Вважаючи неправомірною постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Так, на виконання вимог абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10 вересня 2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Постанова № 103).

Відповідно до п. 1 Постанови № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.п.1 п. 4 Постанови № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п. 8 Постанови № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26 червня 2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

В силу вимог пп. 15, 27 п. 5 Постанови № 103 Укртрансбезпеки відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Водночас процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами п. 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Крім того, суд зауважує, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 за № 196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області з Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області. Водночас пунктом 3 вказаного розпорядження встановлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

За змістом положень ст. 5 Закону № 2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до абз. 2 п. 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 34 Закону № 2344-III автомобільного перевізника зобов`язано: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтям 39 і 48 цього Закону, штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Отже, в силу приписів абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів застосовується саме до автомобільних перевізників.

Відтак визначальним в межах розгляду цієї справи суд вважає встановлення того факту, що у спірних правовідносинах позивач був перевізником в розумінні положень Закону № 2344-III, адже основні доводи позивача полягають саме в тому, що відповідач протиправно застосував адміністративно-господарський штраф до неналежного суб`єкта правопорушення.

Згідно із статтею 1 Закону № 2344-III:

автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Крім того, статтею 33 Закону № 2344-III передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Таким чином, відповідальності за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів, за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до статті 1 ПДР.

Судом встановлено, що станом на день рейдової перевірки 20.10.2021 та складання акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом № 292538 від 20.10.2021, на підставі якого у подальшому було винесено оскаржувану постанову, власником транспортного засобу марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 був гр. ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 16.09.2021.

При цьому в ході проведення перевірки водій вказаного транспортного засобу надав посадовим особам управління Укртрансбезпеки товарно-транспортну накладну № 43842 від 20.10.2021, згідно з якою у графі "Власник" вказано ФОП ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно із ст. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363), товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

За змістом абзацу другого статті 48 Закону № 2344-ІІІ документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до п. 11.1 зазначених Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Оформлення товарно-транспортної накладної в електронній формі (далі е-ТТН) здійснюється відповідно до абзацу четвертого цього пункту.

Е-ТТН підписується за допомогою електронного підпису (далі ЕП) водія та/або експедитора, відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача.

Створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання, знищення е-ТТН здійснюється відповідно до Законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", "Про електронні довірчі послуги".

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Залежно від виду вантажу та його специфічних властивостей до основних документів додаються інші (сертифікати, свідоцтва тощо), що визначається правилами перевезень зазначених вантажів, у паперовому та/або електронному вигляді.

У разі оформлення е-ТТН супровідні документи також додаються в електронній формі. У разі оформлення товарно-транспортної накладної у паперовій формі супровідні документи додаються в паперовій формі за підписом відповідальних осіб.

З аналізу наведених норм видно, що суб`єкт господарювання може оформляти товарно-транспортну накладну без дотримання форми, але обов`язковою інформацією у такій накладній, серед іншого, має бути інформація про перевізника та/або експедитора.

Водночас загальними нормами Правил визначено, що товарно-транспортна накладна документ на вантаж, а не документ, який визначає автомобільного перевізника.

Досліджуючи товарно-транспорту накладну № 43842 від 20.10.2021 суд встановив, що 20.10.2021 з пункту навантаження "с. Рампи" до пункту навантаження "АБЗ-2, Семиполки" транспортним засобом, державний номерний знак якого НОМЕР_1 , перевозився товар "щебінь 10х20 (РТ)". При цьому в графі накладної "Власник" зазначено "ФОП ОСОБА_1 ", а відомості про перевізника відсутні.

Отже, зі змісту вказаної товарно-транспортної накладної неможливо встановити автомобільного перевізника товару, а також дійти висновку, що перевізником є саме позивач.

Також суд враховує, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 16.09.2021 право власності на транспортний засіб марки "MAN", реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за гр. ОСОБА_3 .

Разом з тим суду не надано жодних доказів наявності господарських правовідносин між власником транспортного засобу і позивачем щодо перевезення товару "щебінь" за товарно-транспортною накладною від 20.10.2021 за № 43842, або доказів передачі у користування позивача вказаного транспортного засобу, приміром договору оренди.

Більше того, з матеріалів фіксації перевищення транспортним засобом вагових параметрів вбачається, що такі матеріали оформлені саме щодо власника транспортного засобу гр. ОСОБА_3 і що саме він у даному випадку є суб`єктом вчинення правопорушення.

Відтак, на думку суду, розглядачи справу про вчинення правопорушення відповідач був зобов`язаний належним чином з`ясувати питання про те, хто саме у даному випадку був перевізником товару та, відповідно, повинен нести встановленому законом відповідальність за вчинення правопорушення. Адже сама по собі товарно-транспортна накладна № 43842 від 20.10.2021 цього факту не підтверджує, за своїм змістом є суперечливою, не відповідає іншим матеріалам справи, а тому не може вважатися достовірним і достатнім доказом на підтвердження того, що саме ФОП ОСОБА_1 був автомобільним перевізником під час здійснення перевезення вантажу.

Таким чином, спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення статті 48 Закону № 2344-ІІІ винесена без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття законного рішення, зокрема факту наявності у позивача ознак автомобільного перевізника у спірних відносинах.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що під час розгляду справи відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів наявності у позивача статусу суб`єкта правопорушення (статусу автомобільного перевізника), що є необхідним елементом складу правопорушення, передбаченого абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.

Водночас встановлені судом неповнота з`ясування обставин справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт та помилкове застосування відповідачем норм матеріального права при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності є безумовною підставою для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, що у свою чергу виключає необхідність надання оцінки іншим аргументам позивача на підтримку заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 90 КАС України).

Перевіривши доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Предметом позову у цій справі є постанова Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 293735 від 30.11.2021 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Отже, за змістом наведеної вище норми, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області.

Проте, як з`ясовано судом, відповідач хоч і вважається суб`єктом владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, але є територіальним (відокремленим) підрозділом Державної служби України з безпеки на транспорті, немає статусу юридичної особи та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, що виділяються Державній службі України з безпеки на транспорті (згідно з Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103).

Відтак суд доходить висновку, що у даному випадку судовий збір належить присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135).

При цьому суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою-підприємцем адміністративного позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто при зверненні до суду з цим позовом позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн (1 відсоток ціни позову, яка становить 17000,00 грн, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 992,40 грн).

Разом з тим, згідно з квитанцією № 5 від 09.02.2022, позивач сплатив судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Таким чином, позивач вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, та переплатив 1488,60 грн.

Однак з власної ініціативи суд не може вирішити питання про повернення позивачу вказаної суми, оскільки згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України переплачена сума судового збору може бути повернута за ухвалою суду тільки на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 293735 від 30 листопада 2021 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження: проспект Перемоги, 14, м. Київ, 03135).

Роз`яснити позивачу право на подання до суду клопотання про повернення переплаченої суми судового збору в розмірі 1488,60 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень шістдесят копійок) відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) відповідач: Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (службова адреса: вул. Василя Порика, 29, м. Вінниця, 21021).

Повне судове рішення складено 24.05.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович