Справа № 300/2690/19
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" травня 2022 р. справа № 300/2690/19
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Шумея М.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника Тараса Череватого про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністра оборони України, заступника начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника Тараса Череватого про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, вважає, що Міністр оборони України протиправно вчинив бездіяльність щодо розгляду його звернення. Водночас, протиправна бездіяльність Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України, на думку позивача, полягає в ненаданні саме тої інформації, яку позивач запитував у зверненні від 24.09.2019.
06 січня 2020 року ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 червня 2020 року вищевказану ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду було скасовано і направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На виконання ухвали суду апеляційної інстанції 13 липня 2020 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, якою також відмовлено позивачу у звільненні від сплати судового збору і надано десятиденний строк для усунення недоліків.
3 серпня 2020 року позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій вказав про звільнення від судового збору.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 13.05.2021, касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено; ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року скасовано, а справу направлено до Івано-Франківського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.01.2020, відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку, визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України для окремих категорій справ незначної складності.
Від Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача не погоджуючись з позовними вимогами, вказав на правомірність дій відповідачів при розгляді заяви позивача від 24.09.2019.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 24.09.2019 позивач звернувся до Міністра оборони України про надання інформації щодо наявності у ОСОБА_2 житлової нерухомості у м. Чернівці та м. Ужгороді.
Так, зазначена заява ОСОБА_1 за своєю суттю і змістом є запитом на доступ до публічної інформації.
За результатами розгляду заяви Головним квартирно-експлуатаційним управлінням Збройних Сил України, позивачу направлено лист, яким проінформовано ОСОБА_1 про те, що стосовно зазначеного питання йому надавалась вичерпні відповіді від 05.10.2018, 27.12.2018.
Вважаючи бездіяльність відповідачів протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Закон України «Про доступ до публічної інформації».
За змістом ст. 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 5 цього ж Закону доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні; запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Як встановлено судом, заява позивача про надання інформації надійшла на адресу Міністерства оборони України, яке в свою чергу на розгляд розпоряднику такої інформації, в даному випадку Головному квартирно-експлуатаційному управлінню Збройних Сил України, оскільки питання за змістом пов`язане з наявністю житлового приміщення у колишнього військового прокурора Боброва Ю.І.
Аналізуючи зазначене, суд не погоджується з позивачем про те, що Міністр оборони України вчинив бездіяльність щодо розгляду його заяви, оскільки останній направив її належному розпоряднику інформації. Таким чином, позовні вимоги до Міністра оборони України є безпідставними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: 1) надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом; 2) використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом; 3) вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб; 4) виправляти неточну та застарілу інформацію про особу самостійно або на вимогу осіб, яких вона стосується.
Тобто, особа яка має на меті отримати інформацію про іншу особу, має право на ознайомлення з такою інформацією тільки за рішенням суду, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних її інтересів. Водночас, відповідачі зобов`язані вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до інформації щодо інших осіб.
Враховуючи те, що позивач має на меті отримати інформацію про іншу особу (інформацію про право власності іншої особи), відсутні підстави для зобов`язання відповідачів надати таку інформацію без відповідного рішення суду.
Так, суд не досліджує право особи на ознайомлення з інформацією про іншу особу за рішенням суду, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів, оскільки воно не є предметом розгляду у цій справі.
Крім того, необхідно зазначити, що інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно громадян доступна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Водночас, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Серявін та інші проти України» зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
За таких обставин, суд не вважає за необхідне надавати детальну відповідь на кожний аргумент сторін викладених у заявах, оскільки це не впливає на суть прийнятого рішення у даній справі.
З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідачем не допущено порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію, а тому в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
в задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідачі: Міністр оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168);

заступник начальник Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України полковника Тараса Череватого (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Суддя Шумей М.В.