Справа № 140/1708/22
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1708/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю представників позивача Сидун-Августин О.С., Садюк О.Ф.,

представника відповідача Самчука О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі відповідач, Луцький ВДВС у Луцькому районі) про визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття (не скасування) арешту з нерухомого майна, яке належить на праві власності, накладеного постановою про арешт майна боржника №б/н від 02.03.2010 (реєстраційний номер обтяження №12049982); зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна та вчинити дії щодо реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, накладеного постановою №б/н від 02.03.2010, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про обтяження №12049982.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що у грудні 2021 року при спробі розпорядитися належним нерухомим майном нотаріус повідомив про наявність арешту майна та неможливість у зв`язку з цим вчинення будь-яких нотаріальних дій щодо нього.

Позивач зазначає, що звернувся до Луцького ВДВС у Луцькому районі із заявою про зняття арешту його майна.

У листі-відповіді від 19.01.2022 №1489 відповідач зазначив, що відносно нього мало місце три виконавчих провадження у 2009, 2013 та 2015 роках, які на момент його звернення є завершеними у зв`язку з повним фактичним їх виконанням, а постанови про накладення арешту на його майно державними виконавцями в рамках згаданих виконавчих проваджень не виносились.

Відповідач також вказав, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, на нерухоме майно було накладено арешт на підставі постанови від 02.03.2010 №б/н, номер запису про обтяження 12049982, проте згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження неможливо встановити, в межах якого саме виконавчого провадження накладено згаданий арешт.

Відповідач зазначив про неможливість зняття арешту з майна ОСОБА_1 через відсутність у нього підстав на винесення будь-яких процесуальних документів.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, оскільки порушуються його права як власника, так як він фактично позбавлений можливості розпорядитись своїм майном.

Ухвалою суду від 14.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.19).

Луцький ВДВС у Луцькому районі правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позову в частині визнання протиправної бездіяльності та стягнення судового збору з огляду на те, що Луцький ВДВС у Луцькому районі не мав підстав для зняття арешту, відтак відсутня протиправна бездіяльність. В частині позовних вимог щодо зняття арешту з майна позивача не заперечував.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як слідує з матеріалів справи, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.02.2022 №297282393 на нерухоме майно позивача 02.03.2010 накладено арешт за постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Демчук К.М. від 02.03.2010 №б/н (а.с.12-15).

Листом від 19.01.2022 №1489 Луцький ВДВС у Луцькому районі повідомив позивача про те, що оскільки виконавчі провадження, по яких ОСОБА_1 є боржником, на виконанні у відділі станом на 19.01.2022 не перебувають, то відділ не має законних підстав для винесення будь-яких процесуальних документів щодо накладення чи зняття арештів з його майна (а.с.10-11).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, який набув чинності 05.10.2016 (далі Закон №1404-VІІІ).

До набуття чинності Законом №1404-VІІІ умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною шостою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (у редакції, що діяла на час накладення арешту на майно позивача) передбачено, що за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 55 Закону №606-XIV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до частин першої та другої статті 38 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець був наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника. Водночас державний виконавець зобов`язаний був скасувати арешт, накладений на майно боржника, в разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Водночас частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1404-VIII про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, чинне на даний час законодавство визначає обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Разом з тим, частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII визначено інші підстави, за яких державний виконавець знімає арешт з усього майна боржника або його частини, і такі підстави стосуються виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у державного виконавця.

В межах даної справи суд встановив, що у Луцькому ВДВС у Луцькому районі відсутні будь-які відкриті відносно позивача виконавчі провадження.

Таким чином, посилання відповідача у листі від 19.01.2022 №1489 на неможливість зняття арешту з майна позивача з огляду на відсутність передбачених частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII підстав є необґрунтованим.

Разом з тим частиною п`ятою статті 59 Закону №1404-VIII передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як слідує з матеріалів справи, усі виконавчі провадження, які перебували в провадженні Луцького ВДВС у Луцькому районі та у яких боржником значився позивач, завершені у зв`язку з повним фактичним виконанням та знищені.

Оскільки відповідачем за наслідками завершення виконавчого провадження не вчинено дій по зняттю арешту з майна боржника, тому суд вважає, що в даному випадку ним допущено протиправну бездіяльність.

Слід зазначити, що існування арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з метою повного захисту прав та інтересів позивача необхідно зняти арешт з нерухомого майна позивача, накладеного постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Демчук Г.М. №б/н від 02.03.2010.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності арешту майна позивача, факт порушення прав останнього знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції від 02.02.2022 (а.с.7).

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо не зняття арешту з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Демчук Г.М. №б/н від 02.03.2010.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зняти арешт з нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Демчук Г.М. №б/н від 02.03.2010, та внести до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта запис про скасування арешту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, будинок 27А, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій