Справа № 320/9737/21
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року Київ справа №320/9737/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національна поліція України та Управління поліції охорони в місті Києві, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі також Позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі також Відповідач, МВС України), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Національна поліція України (далі також Третя особа 1, НП України) та Управління поліції охорони в місті Києві (далі також Третя особа 2, УПО в м. Києві), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, викладене у Висновку про відмову від 12 липня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , за встановленою 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ;

- скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, викладене у Висновку про відмову від 12 липня 2021 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України у визначений пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, смерті або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2021 року, місячний строк по надходження документів, визначених пунктом 8 цього Порядку та умов, прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення 3 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, а саме на дату 07 грудня 2016 року та надіслати прийняте рішення, у сукупності з документами, визначеними пунктами 7 та 8 цього Порядку та умов, керівникові Управління поліції охорони в м. Києві.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив, що оскільки має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення 3 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, що документально підтверджено, у тому числі встановлено судовими рішеннями, то Відповідачем безпідставно відмовлено йому в призначенні зазначеної допомоги. Також Позивач наголосив, що оскільки Відповідач неодноразово, без прийняття будь-якого рішення, повертав документи Позивача щодо призначення зазначеної допомоги, кожного разу зазначаючи інші недоліки та підстави їх повернення, що було визнано протиправним у судовому порядку, то належним способом захисту порушених прав Позивача є зобов`язання Відповідача прийняти рішення про призначення Позивачу відповідної допомоги.

Представник Відповідача подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що МВС України не наділено повноваженнями приймати рішення по заяві Позивача про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що дане питання не відноситься до компетенції МВС України. При цьому зауважив, що покриття витрат на оплату одноразової грошової допомоги Позивачу має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.

Представник Управління поліції охорони у м. Києві подав до суду письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких зазначив, що з боку УПО в м. Києві було вчинено всі передбачені законодавством дії, пов`язані з оформленням Позивачу нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Представник Національної поліції України подав до суду письмові пояснення по суті спору, в яких зазначив, що відповідно до вимог Порядку №850 вирішення питання щодо прийняття рішення про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги не відноситься до повноважень Національної поліції України, оскільки на момент звільнення зі служби в органах внутрішніх справ Позивач був працівником міліції та в органах поліції службу не проходив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.08.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

Позивач з 29.09.1986 по 30.12.2005 проходив службу в органах внутрішніх справ (далі також - ОВС) в Управління державної охорони міста Києва.

На підставі акта-заключення огляду ЛКК для направлення на МСЕК від 30.11.2016, складеного Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області", Позивача було направлено на МСЕК для визначення інвалідності по хворобі.

Згідно з довідкою Військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України" від 27.09.2016 №346/3в, Позивач пройшов медичний огляд 27.09.2016 щодо придатності до військової служби (на час звільнення з ОВС 30.12.2005), за результатами якого встановлено, що захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Відповідно до довідки обласної МСЕК №1 від 07.12.2016 серії АГ №0007486, ступінь втрати професійної працездатності Позивача становить 60% внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0198635 від 07.12.2016, Позивачу, за результатом первинного огляду, встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Відповідно до виписки КЗ КОР "Обласне бюро МСЕК" з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0198635 від 07.12.2016, Позивачу встановлено 3 групу інвалідності з 07.12.2016 внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Згідно з довідкою Київської обласної дирекції ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від 08.12.2016 №04-05/1190, Позивач за державним обов`язковим особистим страхуванням працівників органів внутрішніх справ України за рахунок коштів державного бюджету, страхових сум в області не отримував.

Також довідкою ПАТ "Української охоронно-страхової компанії" від 13.12.2016 №1380 підтверджено, що Позивач не одержував в ПАТ "УОСК" страхових сум з державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України за страховими випадками, передбаченими постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 №59 (у редакції постанови від 19.11.1992 №627).

Позивач 13.12.2016 подав до УПО в м. Києві заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, додавши до заяви наступні документи: довідку МСЕК АГ №007486; виписку МСЕК АВ №0198635; довідка ВЛК №346/Зв; копію паспорту; копію ідентифікаційного коду; довідку ПАТ "НАСК "ОРАНТА" №04-05/1190; довідку з УОСК №1380; картку реквізитів Ощадбанку.

На підставі наданих Позивачем документів, 27.12.2016 УПО в м. Києві було складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно з Законом України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" (зі змінами), згідно з яким УПО в м. Києві подає матеріали для призначення одноразової грошової допомоги Позивачу, звільненому з ОВС з 30.12.2005, який має право на отримання відповідної допомоги відповідно до Порядку №850, у зв`язку зі встановленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС (сума допомоги до виплати 240 000,00 грн).

Листом від 23.12.2016 №2830/43/29/05/02-2016 УПО в м. Києві повідомило Позивача про те, що його заява про призначення одноразової грошової допомоги розглянута та відповідно до пункту 8 Порядку №850 матеріали щодо призначення допомоги включені до загального реєстру потреби фінансування Департаменту поліції охорони, проте оскільки питання фінансування виплати одноразової грошової допомоги згідно з Порядком №850 не вирішено, то виплата одноразової грошової допомоги буде проводитись після надходження фінансування зазначених витрат.

Листом від 07.04.2017 №951/48/29/3/01-2017 УПО в м. Києві надіслало до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України матеріали на призначення одноразової грошової допомоги (у тому числі щодо Позивача) для прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні відповідної допомоги.

За результатом розгляду вказаних документів, Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом від 20.04.2017 №15/2-1359 надіслав відповідні документи для розгляду за належністю до Департаменту поліції охорони Нацполіції України зазначивши, що здійснення в установленому законодавством порядку виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або настання інвалідності працівника міліції охорони належить до повноважень органів поліції охорони, як правонаступників державної служби охорони. Тож покриття витрат на виплату одноразової грошової допомоги має здійснюватися поліцією охорони.

Листом від 16.05.2017 №201/43/6/02-2017 Департамент поліції охорони повернув до УПО в м. Києві матеріали, пов`язані з призначенням одноразової грошової допомоги, у тому числі Позивачу, вказавши про те, що включення до ціни послуг охорони витрати на виплату соціальної виплати, що гарантується державною, буде порушенням законодавства України з питань ціноутворення, оскільки обов`язки держави не можуть бути перекладені на споживачів послуг охорони. Таким чином, оскільки існує невизначеність джерел фінансування для виплати ОГД колишнім працівникам підрозділів ДСО, то Департаментом вживаються заходи для вирішення даного питання з метою дотримання вимог Порядку №850.

Не погоджуючись з позицією МВС України, Позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 в адміністративній справі №320/5980/18, яке набрало законної сили 21.05.2019, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Національна поліція України, Управління поліції охорони в м. Києві, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, Міністерство внутрішніх справ України було зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" з урахуванням висновків суду.

Зі змісту листа МВС України від 16.08.2019 №15/2-3220, адресованого УПО в м. Києві, на виконання судового рішення від 29.01.2019, затверджено Висновок від 07.08.2019 за результатами розгляду заяви Позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності. Згідно з Висновком від 07.08.2019 Позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, а матеріали щодо призначення Позивачу одноразової грошової допомоги надіслано до Національної поліції України (листом від 22.08.2019 №11666/05/15-2019) для приведення їх у відповідність до вимог законодавства та вчинення дій із вирішення питання, за умови наявності передбачених законодавством підстав, призначення та виплати одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Враховуючи зазначений висновок МВС України, Департамент поліції охорони за дорученням керівництва Національної поліції України листом від 09.09.2019 №3858/43/3/01-2019 надіслав УПО в м. Києві відповідний висновок та матеріали щодо виплати Позивачу одноразової грошової допомоги зазначивши, що з метою уникнення нецільового використання бюджетних коштів виплата ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності працівника міліції за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України, можлива лише після внесення змін до відповідних нормативно-правових актів стосовно визначення окремого порядку призначення та виплати ОГД колишнім працівникам міліції, які проходили службу в Державній службі охорони при МВС.

Позивач 03.10.2019повторно подав до УПО в м. Києві заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС відповідно до Порядку №850, додавши до заяви наступні документи: довідку МСЕК АГ №007486; виписку МСЕК АВ №0198635; довідка ВЛК №346/3в; копію паспорту; копію ідентифікаційного коду; довідку ПАТ "НАСК "ОРАНТА" №04-05/1190; довідку з УОСК №1380; картку реквізитів Ощадбанку. На заяві УПО в м. Києві проставило відмітку органу внутрішніх справ щодо спеціального звання, посади та періоду проходження Позивачем служби в ОВС.

Листом від 03.10.2019 №2324/48/29/3/01-2019, на виконання вимог рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019, після усунення недоліків, визначених у Висновку МВС України від 07.08.2019, УПО в м. Києві повторно направило до МВС України матеріали для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги Позивачу.

У відповідь, листом від 06.11.2019 №15/2-4287, МВС України повернуло до УПО в м. Києві документи Позивача та повідомило, зокрема, що виплата одноразової грошової допомоги уразі загибелі (смерті) чи втрати працездатності колишнього працівника міліції охорони повинна здійснюватися за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції.

Натомість, УПО в м. Києві листом від 11.11.2019 №Ш-14/43/29/3/01-2019, на виконання вимог судового рішення від 29.01.2019,повторно скерувало на розгляд МВС України, після усунення недоліків, визначених у Висновку МВС України від 07.08.2019 та зазначених у листі МВС України від 06.11.2019 №15/2-4287, матеріали для прийняття рішення про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги. При цьому повідомило, що проведення виплат, передбачених Порядком №850, за рахунок коштів УПО в м. Києві не проводилось.

За дорученням керівництва МВС України, Департамент фінансово-облікової політики розглянув лист УПО в м. Києві від 11.11.2019 №Ш-14/43/29/3/01-2019 про надіслання документів щодо Позивача та листом від 26.11.2019 №16312/15-2019повернув адресату для їх надіслання за належністю до Національної поліції України.

На підставі листів МВС України від 06.11.2019 №15/2-4287 та від 26.11.2019 №16312/15-2019, УПО в м. Києві листом від 05.12.2019 №2899/43/29/3/01-2019 надіслало матеріали Позивача до Національної поліції України на розгляд та для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Розглянувши зазначені матеріали, Департамент поліції охорони за дорученням керівництва Національної поліції України листом від 14.01.2020 №130/43/3/01-2020 повернув відповідні документи до УПО в м. Києві, при цьому повідомивши, що порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги уразі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (Порядок №850), пунктом 9 якого передбачено, що рішення про призначення або відмову в призначенні одноразової грошової допомоги приймає МВС в місячний строк після надходження документів, вказаних у пункті 8 Порядку №850.

Враховуючи зазначене, а також судову практику з розгляду аналогічних питань, УПО в м. Києві вкотре листом від 30.01.2020 №251/43/29/3/01-2020 направило до МВС країни матеріли заяви Позивача на розгляд та для прийняття рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги та джерел її фінансування.

Натомість, Департамент фінансово-облікової політики на виконання доручення Державного секретаря МВС України листом від 04.03.2020 №7611/15-2020 повернув до УПО в м. Києві документи щодо призначення Позивачу одноразової грошової допомоги зазначивши, що оскільки колишні працівники міліції охорони звільнялися з посад, які обіймали у системі органів Держаної служби охорони, тому за питання призначення їм одноразової грошової допомоги повинен відповідати саме Департамент Держаної служби охорони при МВС України або його правонаступник Департамент полії охорони НПУ. Разом з тим зазначив, що за результатами опрацювання матеріалів, які стосуються медичних питань, Департаментом охорони здоров`я та реабілітації МВС України вказано на неналежне оформлення документів.

Так, згідно з листом Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України від 13.02.2020 №4682/33, в наданих документах, які стосуються медичних питань для отримання Позивачем одноразової грошової допомоги діагнози зазначені у довідці ВЛК від 27.09.2016 №346/3в і виписці з акта огляду МСЕК не співпадають. Довідка ВЛК від 27.09.2016 №346/3в оформлена заднім числом (на час звільнення зі служби 30.12.2005), тобто при звільненні зі служби ВЛК не проходив, скарг на стан здоров`я не заявляв. Враховуючи викладене, прийняти рішення про призначення Позивачу допомоги неможливо.

Листом від 07.04.2020№768/43/29/05/04-2020УПО в м. Києві повідомило Позивача, що на виконання вимог пунктів 8, 9 Порядку №850, його заява про призначення одноразової грошової допомоги неодноразово надсилалась до МВС України на розгляд та для прийняття рішення. Останнє направлення матеріалів було 30.01.2020 №251/43/29/01-2020. Проте 20.03.2020 УПО в м. Києві отримало лист МВС України №7611/15-2020 "Про повернення матеріалів", до якого долучено копію листа Департаменту охорони здоров`я та реабілітації МВС України №4682/33 від 13.02.2020 про результат проведеного вивчення наданих Позивачем медичних документів і виявлення суттєвих розбіжностей, які свідчать про неналежне оформлення документів. У зв`язку з наведеним УПО в м. Києві просило Позивача надати належним чином оформлені документи або відізвати подані документи.

Не погоджуючись з позицією МВС України, Позивач повторно звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 в адміністративній справі №320/5006/20, яке набрало законної сили 28.12.2020, за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Національна поліція України, Управління поліції охорони в м. Києві, про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленою третьою групою інвалідності відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції".

На виконання вимог зазначеного судового рішення, листом від 01.04.2020 №976/43/29/3/01-2021, УПО в м. Києві надсилало до МВС України матеріали для прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги Позивачу, у зв`язку зі встановленням йому 3 групи інвалідності за хворобами, отриманими при проходженні служби в ОВС України (останнє місце служби Позивача Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві).

При цьому, згідно з позицією Правового департаменту Національної поліції України, викладеної у листі №3082/26/6-2020, Порядком №850 передбачені виключні повноваження МВС України на прийняття рішення щодо призначення або відмови в призначенні ОГД та подальший механізм реалізації такого рішення.

МВС України було розглянуто заяву Позивача та висновок УПО в м. Києві щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС, відповідно до Порядку №850, за результатами чого складено спірний Висновок від 12.07.2021, яким Позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3 групи інвалідності за надісланими УПО в м. Києві матеріалами.

Підставою для прийняття рішення про відмову Позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги стали наступні обставини, наведені у Висновку від 12.07.2021.

У надісланих документах та рішенні суду не узгоджується написання назви посади, на якій заявник проходив службу.

Також у надісланих матеріалах усунуто не всі недоліки, на які вказувалося у висновку МВС України від 07.08.2019, зокрема, до матеріалів не надано інформацію про виплату передбаченої пунктом 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого чинною на день установлення інвалідності заявнику постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 07.12.2016 третьої групи інвалідності, або причини відмови у її виплаті; у висновку УПО в м. Києві зазначення події, що сталася із заявником, як формулювання підстав для виплати одноразової грошової допомоги, не відповідає Порядку.

Крім того, зазначено, що під час розгляду матеріалів з`ясовано, що поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Київській області" Позивач для проходження МСЕК не направлявся, під час проведення йому медико-соціальної експертизи представник закладу охорони здоров`я МВС на засідання комісії не запрошувався та не був присутній, що є порушенням вимог пунктів 10, 16 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317.

З наведеного МВС України зробило висновок, що висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги Позивачу надіслані без дотримання вимог Порядку №850 та Положення №1317, що унеможливлює прийняття МВС України рішення про призначення йому одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 9 Порядку №850.

Окрім наведеного, Відповідач у спірному Висновку від 12.07.2021 зауважив, що пунктом 11 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ. При цьому, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1139 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015 №834" правонаступниками Департаменту державної служби охорони при МВС України та відповідних державних установ ДСО при МВС, що ліквідуються в установленому законодавством порядку, є органи поліції охорони (виплати одноразової грошової допомоги колишнього працівника міліції поліції охорони здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції).

Не погоджуючись з таким рішеннями Відповідача про відмову в призначенні Позивачу одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в ОВС, викладеним у Висновку про відмову від 12 липня 2021 року, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з вимогами статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України від 20.12.1990 №565-XII "Про міліцію", держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно з пунктом 5 розділу IX Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію". Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закон №580-VIII набрав чинності 07.11.2015.

Відповідно до абзаців 2 і 3 пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про національну поліцію".

Так, частиною шостою статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-XII встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначає Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі також - Порядок №850).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 врегульовано, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Пунктом 8 Порядку №850 визначено, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно з пунктом 9 Порядку №850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За приписами пункту 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Таким чином, Порядком №850 чітко визначений вичерпний перелік підстав для призначення і виплати грошової допомоги, а також вичерпний перелік підстав для прийняття рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

Грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС (пункт 10 Порядку №850).

Пунктом 11 Порядку №850 встановлено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених суд вважає, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Зазначеним Порядком встановлено, що заяву про виплату цієї допомоги такий працівник подає керівнику органу внутрішніх справ, у якому проходив службу, останній складає висновок щодо виплати грошової допомоги та надсилає його до МВС для прийняття відповідного рішення.

З врахуванням вищевказаних нормативних актів суд вважає, що обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30.01.2018 у справі №822/1579/17, від 13.02.2018 у справах №808/1866/16 та №806/845/16, від 31.01.2019 у справі №822/1883/18 та від 20.02.2019 у справі №822/1883/18, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вже зазначалось судом вище, Позивачу 07.12.2016 на підставі первинного огляду було встановлено 3 (третю) групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивач надавав відповідні документи за вичерпним переліком, визначеним у пункті 7 Порядку №850, до УПО в м. Києві, тож, Позивачем дотримано порядок подання документів для призначення грошової допомоги, визначений Порядком №850.

Окрім наведеного, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 в адміністративній справі №320/5980/18, яке набрало законної сили 21.05.2019, встановлено, що за Позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ, а обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Більше того, зазначеним судовим рішенням встановлено, що посилання Міністерства внутрішніх справ України на те, що державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України не передбачено коштів для виплати одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони, які мають визначене законодавством право на її отримання, а задоволення вимог ОСОБА_1 призведе до порушення бюджетного законодавства є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Аналогічні обставини встановлені також рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 в адміністративній справі №320/5006/20, яке набрало законної сили 28.12.2020.

За приписами частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, матеріалами справи та судовими рішеннями, які набрали законної сили, у тому числі спростовані обставини, які зазначені Відповідачем у спірному Висновку від 12.07.2021, як підстави для відмови Позивачу в призначенні згідно з Порядком №850 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності.

Також суд зауважує, що посилання Відповідачем у спірному Висновку на ненадання інформації про виплату (відмову у виплаті) одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого чинною на день установлення інвалідності заявнику постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 є безпідставним, оскільки пункт 7 Порядку №850, який визначає вичерпний перелік документів, необхідний для призначення грошової допомоги, не містить вимоги щодо надання вказаної інформації. Окрім того, на момент розгляду Відповідачем документів Позивача, зазначене Положення №615 втратило чинність.

Суд критично сприймає доводи Відповідача, що поліклінікою ДУ "ТМО МВС України по Київській області" Позивач для проходження МСЕК не направлявся, під час проведення йому медико-соціальної експертизи представник закладу охорони здоров`я МВС на засідання комісії не запрошувався та не був присутній, що є порушенням вимог пунктів 10, 16 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, оскільки, по-перше, відсутні посилання на докази, які б підтверджували наведені обставини (як і не подані такі докази до суду), а, по-друге, Позивач не може нести відповідальність за належне виконання/невиконання закладами охорони здоров`я чи будь-якими іншими закладами чи особами своїх обов`язків та дотримання певних процедур.

Натомість, суд вважає, що всупереч наведених норм, у спірному Висновку від 12.07.2021 Відповідачем не наведено підстав для відмови у призначені та виплаті Позивачу грошової допомоги, вичерпний перелік яких передбачений пунктом 14 Порядку №850, у тому числі щодо подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги, що свідчить про протиправність такої відмови.

Разом з тим, судом не встановлено наявності будь-якої з вичерпного переліку підстав, визначених у пункті 14 Порядку №850, для відмови Позивачу у призначенні та виплаті грошової допомоги.

При цьому, наведені вище обставини в сукупності свідчать про зловживання Відповідачем наданими йому повноваженнями та уникання виконання судових рішень, які набрали законної сили, у встановлений в них спосіб, що унеможливлює поновлення порушених прав Позивача.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Таким чином, враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини, а також неодноразове звернення Позивача за захистом своїх порушених прав у спірних правовідносинах до суду, належним та дієвим способом захисту в даному випадку є зобов`язання Відповідача прийняти рішення про призначення Позивачу одноразової грошової допомоги.

При цьому, покладення такого обов`язку на Відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.

Суд також бере до уваги, що будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що Відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення, оформленого спірним Висновком від 12.07.2021.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що Відповідач не виконав покладений на нього обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, викладеного у формі Висновку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи письмові пояснення по суті заявлених вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, при зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією №16 від 10.08.2021, тож зазначена сума судового збору підлягає відшкодуванню Позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, викладене у Висновку про відмову від 12 липня 2021 року, щодо ОСОБА_1 , за встановленою 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, викладене у Висновку про відмову від 12 липня 2021 року.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (, місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ) у визначений пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі, смерті або часткової втрати працездатності, без встановлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2021 року, місячний строк по надходження документів, визначених пунктом 8 цього Порядку та умов, прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення 3 групи інвалідності, захворювання пов`язано з проходження служби в органах внутрішніх справ, а саме на дату 07 грудня 2016 року та надіслати прийняте рішення, у сукупності з документами, визначеними пунктами 7 та 8 цього Порядку та умов, керівникові Управління поліції охорони в м. Києві.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Міністерства внутрішніх справ України (, місцезнаходження: вул. Академіка Богомольця, буд. 10, м. Київ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.