Справа № 360/2854/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року справа №360/2854/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року (повне судове рішення складено 07 липня 2022 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2854/21 (суддя в І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Управління), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління № 63 від 20.04.2021 про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі 360/2300/20 від 25.02.2021 щодо зміни (зменшення) при перерахунку відсоткового розміру пенсії за вислугу років з 90% до 60% від заробітної плати (грошового забезпечення), визначеної у довідці прокуратури Луганської області №18-102вих-20 від 27.02.2020, та обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Управління здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії ) та на підставі ч. 20 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі Закон № 1697-VII) (в первинній редакції), виходячи з розрахунку 90 (дев`яносто) відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження максимального розміру пенсії та у часі на підставі довідки прокуратури Луганської області №18-102вих-20 від 27.02.2020 з 13.12.2019 по 31.03.2021 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 19.11.2004 перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за вислугу років. Пенсія позивачу призначена з 19.11.2004 довічно відповідно до вимог статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 № 1789-ХII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХII), що діяла в редакції на час призначення пенсії, виходячи із максимального розміру 90% від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

З часу призначення пенсія позивачу перераховувалась декілька разів на підставі рішень Марківського районного суду Луганської області. Перерахунок здійснювався органами Пенсійного фонду в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати без обмеження виплати максимальним (граничним) розміром.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2300/20 від 25.02.2021, що набрало законної сили 15.04.2021, зобов`язано Управління здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату раніше призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ на підставі довідки Луганської обласної прокуратури №18-102вих-20 від 27.02.2020 з урахуванням раніше проведених виплат.

З інформації в особистому кабінеті, яка розміщена в розділі «Портал електронних послуг» Пенсійного фонду України позивач дізнався про те, що 20.04.2021 відповідно до рішення Управління № 63 позивачу перераховано пенсію за Законом № 1697-VІІ в розмірі 60% від заробітної плати з обмеженням максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. При цьому підстави здійснення перерахунку в зазначеному розмірі не зазначені.

12.05.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив направити копію рішення № 63 та надати роз`яснення, чим керувалися працівники управління при прийнятті рішення з посиланням на відповідні норми законів та підзаконних актів. Також в заяві ставив вимогу щодо здійснення з 13.12.2019 перерахунку пенсії в розмірі 90 (дев`яносто) відсотків від заробітної плати без обмеження максимального розміру пенсії.

Листом від 24.05.2021 за №98-85/Р-21/8-1238/21 відповідач повідомив, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/2300/20 від 25.02.2021 здійснено з 13.12.2019 перерахунок його пенсії.

Позивач вважав, що відповідачем при перерахунку пенсії незаконно зменшено відсоток розміру пенсії з 90% до 60% та застосовано обмеження суми пенсії максимальним розміром.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 60% місячної заробітної плати при здійсненні її перерахунку з 13.12.2019 на підставі довідки прокуратури Луганської області від 27.02.2020 за №18-102вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Зобов`язано Управління здійснити з 13.12.2019 по 31.03.2021 перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VІІ на підставі довідки прокуратури Луганської області від 27.02.2020 за №18-102вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

У задоволенні позовних вимог про нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимального розміру - відмовлено.

Позивач частково не погодився з таким судовим рішенням, подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на помилковість висновків суду першої інстанції щодо поширення на нього норм, які запроваджують обмеження пенсії максимальним розміром. Доводи скарги щодо протиправності дій відповідача зводяться до того, що пенсія була призначена до внесення змін до пенсійного законодавства, якими передбачено такі обмеження.

Відповідно до клопотання, яке надійшло до апеляційного суду 17 січня 2022 року, позивач наполягав на необхідності задоволення його апеляційної скарги, а також відсутності підстав у суду враховувати при розгляді цієї справи висновки Верховного Суду, висловлені в постанові від 07 липня 2021 року у справі № 580/5962/20.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером, перебуває на обліку в Марківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області з 2004 року та отримує пенсію за вислугу років призначену з 19.11.2004 відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-XII, виходячи з розрахунку 90% від суми заробітної плати, про що свідчить розпорядження Марківського районного управління Пенсійного фонду України № 111163 (а.с.57, 58).

27.02.2020 за № 18-102вих-20 прокуратурою Луганської області відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р (ІІ) 2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», позивачу видано довідку про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, за нормами чинними на 06.09.2017 за відповідною (прирівняною) посадою заступник прокурора районної прокуратури становить: посадовий оклад 7460,00 грн; надбавка за класний чин (Радник юстиції) 2200,00 грн; надбавка за вислугу років (40 %) 2984,00 грн; інші щомісячні надбавки, доплати 10 747,40 грн; премія (60%) 14 034,84 грн; матеріальні допомоги (для оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) по 3118,85 грн. Усього 43 663,94 грн (а.с.17).

06.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за вислугою років у зв`язку із підвищенням розміру посадового окладу на підставі довідки прокуратури Луганської області від 27.02.2020 за № 18-102вих-20.

За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення від 27.04.2020 № 13, яким відмовив позивачу в перерахунку пенсії.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 360/2300/20, яке набрало законної сили 15.04.2021, позов ОСОБА_1 до Управління про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління від 24 квітня 2020 року № 13, яким відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії по заробітку згідно з Законом «Про прокуратуру».

Зобов`язано Управління з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Луганської області від 27.02.2020 за № 18-102вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат; у задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено (а.с.67-70).

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 360/2300/20, відповідач 20.04.2021 прийняв рішення № 63, яким здійснив позивачу з 13.12.2019 перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VІІ на підставі довідки прокуратури Луганської області від 27.02.2020 з розрахунку 60% від заробітної плати, призначений розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб (а.с.21-23).

12.05.2021 позивач звертався до відповідача із заявою довільної форми, якою серед іншого просив надати роз`яснення щодо здійсненого йому перерахунку пенсії не у розмірі 90 % складової заробітної плати, а у розмірі 60 % та обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб та здійснити відповідний перерахунок (а.с.18-19, 62-64).

Листом від 24.05.2021 № 98-85/Р-21/8-1238/21 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення суду від 25.02.2021 у справі № 360/230/20 здійснено перерахунок пенсії з 13.12.2019 у розмірі 60 % складової заробітної плати та обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для непрацездатних осіб (а.с.20, 60-61).

Вирішуючи вимоги апеляційних скарг по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, апеляційний суд виходить з такого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 відступив від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувала правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII у частині перерахунку пенсії втратила чинність.

З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, у силу вимог яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині здійснення перерахунку пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, є необґрунтованими та задоволенню не підлягали.

Проте, рішення місцевого суду оскаржено лише позивачем.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного та оскільки апеляційний суд розглядає апеляційну скаргу позивача в межах його доводів, колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог щодо відсоткового розміру пенсії позивача, щодо яких апеляційне провадження у цій справі не відкривалось.

Таким чином, оскільки судове рішення відповідачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій відмовлено у задоволенні позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Аналогічні висновки щодо застосування норм процесуального права в цій частині викладено в постанові Верховного Суду від 12.05.2022 в ідентичній справі № 580/3189/21 (пункти 26-31).

Так, доводи апелянта зводяться до необхідності зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

На момент виникнення у позивача права на перерахунок пенсії та на час здійснення такого перерахунку чинна редакція частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII передбачала, що максимальний розмір пенсії прокурорських працівників не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Ці положення закону не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України, (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Із врахуванням вищенаведеного суд доходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача органом Пенсійного фонду обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 02.05.2018 в справі № 04/87/17, від 03.04.2018 в справі № 361/4922/17, від 15.05.2019 в справі № 554/4191/17, від 21.05.2020 в справі № 554/10510/16-а.

Тобто, для осіб, яким призначено пенсію за законодавством, що не передбачало обмеження максимального розміру, законодавець передбачив лише збереження раніше призначеного розміру пенсії. Водночас, право на здійснення перерахунку пенсії у розмірі, що перевищує максимально встановлений законом, законодавцем не передбачено.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.06.2020 у справі № 580/234/19, від 17.09.2020 у справі № 826/11471/18, від 24.09.2020 у справі № 640/5854/19.

У постанові від 10.12.2020 у справі № 580/492/19 Верховний Суд зазначив, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої вказаної групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-VI вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акту, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту «обмеження максимального розміру пенсії» за колом осіб в момент набуття чинності Закону № 3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

За обставин цієї справи перевищення максимального розміру пенсії позивача стало результатом її перерахунку в період дії норм права, які передбачають застосування обмеження, тому до регулювання цих правовідносин слід застосовувати положення таких норм, яка встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, саме з дати проведення такого перерахунку.

Зазначені положення Закону № 3668-VI та абзацу 6 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VII неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 27.01.2021 у справі № 344/1326/17, від 29.01.2021 у справі № 646/6177/17.

Водночас розмір пенсії працівників прокуратури, з урахуванням встановлених обмежень максимальною сумою, залишається вищим середньомісячного розміру пенсії в Україні. Тобто, встановлення максимального розміру пенсії для працівників прокуратури не поставило їх у невигідне становище, оскільки їх право на соціальне забезпечення було за ними збережене, вони не були позбавлені своїх засобів для існування і не були піддані ризикові недостатності таких засобів для життя. Тому встановлення максимального розміру пенсії не можна вважати таким, що поклало на працівників прокуратури надмірний чи непропорційний тягар, чи порушило їх право на мирне володіння своїм майном.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20.

Отже, позовні вимоги в частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі № 360/2854/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 24 травня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук