Справа № 300/3547/21
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3547/21 пров. № А/857/5015/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року (рішення ухвалене у м. Івано-Франківську судом у складі головуючого судді Остап`юка С.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач) про визнання протиправними дії щодо переведення на пенсію за віком та вимоги про повернення переплати пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень, зобов`язання перевести з 31.01.2020 на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, виходячи із заробітної плати державного службовця відповідно до довідки за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що відповідач на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/462/20 від 03.04.2020 перевів її, 31.01.2020, з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Нарахування пенсії державного службовця здійснено на підставі довідок про складові заробітної плати за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020. Однак, з 31.03.2021 позивача переведено на пенсію за віком та зобов`язано повернути переплату пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень. Підставою для переведення позивача з пенсії державного службовця на пенсію за віком слугували висновки відповідача про те, що вказані довідки не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них вказана заробітна плата особи місцевого самоврядування. Вважає дії відповідача щодо переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вимоги про повернення переплати пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень, протиправними. Просив позов задоволити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо переведення з 31.01.2020 ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вимоги про повернення переплати пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 31.01.2020 ОСОБА_1 на пенсію згідно Закону України «Про державну службу», виходячи із заробітної плати державного службовця згідно з довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/462/20 від 04.03.2019, яке набрало законної сили 07.08.2020, за наслідками розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до їх вчинення його задоволено частково. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з дня звернення у січні 2020 року із заявою про переведення на пенсію державного службовця. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Даним судовим рішенням застосовано норми абзацу 13 пункту 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Згідно пунктом 4 Порядку № 283 обчислення стажу державної служби до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Крім того, суд встановив, що посади, які обіймала позивач за час роботи в органах місцевого самоврядування, відносяться до посад, визначених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" та враховано, що пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Згідно частини 2, 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/462/20 від 03.04.2020 нарахував позивачу пенсію державного службовця на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020.

Згодом відповідач дійшов висновку про те, що зазначені довідки не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них вказана заробітна плата особи місцевого самоврядування, внаслідок чого зобов`язав позивача повернути переплату пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень.

Висновками Івано-Франківського окружного адміністративного суду, у рішенні за № 300/462/20 від 03.04.2020 встановлено, що періоди роботи позивача на різних посадах органів місцевого самоврядування, в тому числі з 04.07.2001 до 01.05.2016 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що свідчить про те, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом № 889-VIII становить більше 20 років, що дає їй право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу».

Відтак, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020, є документами, які підтверджують нарахований заробіток позивача в органах місцевого самоврядування, стаж роботи в яких зараховується до державної служби та, відповідно, підтверджують заробітну плату позивача як державного службовця.

Для визначення позивачу розміру пенсії державного службовця довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за № 361/45.2-21/065, № 361/45.2-21/066 від 31.01.2020 підлягають врахуванню відповідачем для визначення їй розміру пенсії як державного службовця.

Таким чином, висновки відповідача про те, що вказані довідки не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них вказана заробітна плата особи місцевого самоврядування, як підставу для переведення позивача з пенсії державного службовця на пенсію за віком та визначення переплати пенсії за період з 01.10.2020 до 31.03.2021 в розмірі 50 386, 63 гривень, є помилковими.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ, зокрема статтею 37 цього Закону.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» за №889-VIII (далі Закон №889-VIII) з 01.05.2016, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Пунктом 1 частини 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» за №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно пунктів 8, 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 10).

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (пункт 12).

З аналізу вказаних норм розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років та особи, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» за № 622 від 14.09.2016 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб.

Пунктом 2 Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» за № 622 від 14.09.2016 (в редакції з 01.01.2020) встановлено, що з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (крім пенсій осіб з інвалідністю I і II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу», у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», а також на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», виплачуються в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу», поновлюється.

Відповідно до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» за № 622 від 14.09.2016 пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 1).

Згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу»: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України (пункт 2).

Право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.; жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 3).

Державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу», мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби (пункт 3-1).

Згідно пункту 4 даного Порядку пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Апеляційним судом встановлено, що позивач з 01.04.2016 працює на посаді начальника відділу соціального обслуговування окремих категорій пільговиків Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради, що підтверджується копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

З 18.04.2017 їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення суду відповідач перевів позивача з 31.01.2020 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а з 31.03.2021 її переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Право позивача на призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу» захищено судовим рішенням від 04.03.2019 в адміністративній справі №300/462/20.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року у справі №300/3547/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська