Справа № 540/6106/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/6106/21
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Турецької І.О.,

суддів Стас Л. В., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» (далі ТОВ «Строй Мир») звернулося до суду першої інстанції з позовом до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі Митниця), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 27 вересня 2021 року №UA508040/2021/000235/2.

Позовні вимоги обґрунтовані відсутністю у суб`єкта владних повноважень законодавчо визначених підстав для застосування, при розмитненні товару, резервного методу, оскільки обставини, що містяться у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, не впливають на ціноутворення та не спростовують реальну вартість товару, яка зазначена у контракті та інвойсі.

Товариство пояснило, що надані митному органу документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містили всі відомості, що підтверджують числові значення її складових та відомості щодо ціни, яка підлягала сплаті за ці товари. На думку позивача, митний орган дійшов неправильного висновку про неможливість застосувати метод визначення митної вартості товарів за ціною контракту та необґрунтовано вимагав від декларанта додаткові документи.

Таким чином, на думку позивача, спірне рішення про коригування митної вартості є протиправним, оскільки прийнято з порушенням визначеного законом порядку, без дотримання основних принципів митного регулювання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), позов ТОВ «Строй Мир» задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 27.09.2021 № UA508040/2021/000235/2 про коригування митної вартості товарів.

Також суд стягнув на користь ТОВ «Строй Мир» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 10130 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 2500 грн за рахунок бюджетних асигнувань Митниці.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем, для оформлення товару за першим методом, надано всі передбачені, законодавством, документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а відтак митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Суд, за проведеним аналізом доводів Митниці, зробив висновки, що остання, не надала доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостовірними чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації про митну вартість товару.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Митниця подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено таке.

По-перше, скаржник указує, що, провівши аналіз наданих для здійснення митного оформлення документів, встановлено, що інвойс №21RS0711-3-4 від 05.08.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар.

По-друге, скаржник зазначає, що в товаросупровідних документах міститься інформація щодо переліку товару, їх кількості, ціна за одиницю товару та ціна загальної кількості товару. При цьому, відсутня інформація щодо включення до ціни товару витрат на транспортування та страхування.

За поясненнями скаржника, умова поставки товару CIF «CHORNOMORSK», відповідно до ІНКОТЕРМС 2010, означає обов`язок продавця за власний рахунок застрахувати вантаж, оформити це у вигляді контракту (договору) та надати покупцю страховий поліс чи інше підтвердження страхового покриття.

Однак, як наголошує скаржник, страхових документів та документів, які б містили відомості про вартість страхування не надано.

По-третє, Митниця заявляє, що ринкова вартість доставки одного 40-футового контейнера підвищеної місткості до митного кордону України з порту Китаю наразі є більшою, ніж заявлена декларантом, на умовах CIF «CHORNOMORSK», митна вартість товару, яка, як мінімум, має включати вартість сировини, енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення.

Останнє на чому зупинив увагу скаржник, це необґрунтованість стягнення з нього витрат на правничу допомогу.

Представник Митниці зазначає, що сума 2 500 грн за складання позовної заяви не відповідає фактичним обставинам справи, її складності та є завищеною, оскільки позовна заява є стандартною для такого виду справ, при підготовці позову не проводились будь-які дослідження та розрахунки, не здійснювалось будь-яких адвокатських запитів, позов був підготовлений за документами, які були надані адвокату позивачем.

ТОВ «Строй Мир» не скористалось правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні, у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Фактичні обставини справи.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «Строй Мир» є юридичною особою (), основним видом економічної діяльності якої є: 46.90неспеціалізована оптова торгівля.

10.01.2018 між ТОВ «Строй Мир» (Покупець) та компанією «FOSHAN SHUNDE CLIPLEY ELECTRICAL INDUSTRIAL CO. LTD» (Продавець) укладений контракт №CH-UA-10/01/18 (далі - Контракт) на поставку товару: світильники, в номенклатурі, кількості та цінах відповідно до супровідних документів на умовах CIF ODESSA/CHORNOMORSKY/YUZHNIY, відповідно до правил Інкотермс, 2010.

На виконання умов Контракту позивачем імпортовано на митну територію України товар кількістю 24 067 одиниці, на загальну вартість 29 774,17 дол. США.

27.09.2021, на виконання умов договору про надання послуг митного брокера, ФОП ОСОБА_1 подав, для митного оформлення товару, до митного органу митну декларацію №UA508040/2021/007490, відповідно до якої заявлена митна вартість товарів у розмірі 29 774,17 дол. США, за ціною договору.

Разом з митною декларацією позивачем для оформлення товару надано:

- пакувальний лист;

- рахунок-фактура (інвойс);

- коносамент;

- автотранспортна накладна;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) з додатками.

За результатами оцінки ризику щодо МД № UА508040/2021/007490 спрацювала автоматизована система аналізу та управління ризиками (АСАУР) із формами контролю правильності визначення митної вартості товарів.

У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, 27.09.2021 митний орган направив електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

27.09.2021 на виконання вимог митного органу позивач додатково надав відповідачу прайс-лист від постачальника (продавця) та комерційну пропозицію.

27.09.2021 Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом за №UA508040/2021/000235/2.

Підставою для коригування митної вартості зазначено, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з неповними її відомостями, тобто митна вартість та складові митної вартості (фактурна вартість, витрати на страхування) достовірно документально не підтверджені.

У зв`язку з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач додатково сплатив: мито 128 980,19 грн, ПДВ 546 322,48 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на таке.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України передбачає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1ст.52 Митного кодексу України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1ст.53 Митного кодексу України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2ст. 53 Митного кодексу України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини(ч.3ст. 53 Митного кодексу України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5ст. 53 Митного кодексу України).

Стаття 58 Митного кодексу України унормовує визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Зокрема, частина 1 даної статті встановлює, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується, зокрема, у разі, якщо немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів.

Далі, частини з 2 по 5 даної статті встановлюють, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частина 10 статті 58 Митного кодексу України встановлює, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем, зокрема:

вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Частина 11 даної статті забороняє при визначенні митної вартості включати до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, ніякі інші витрати, крім тих, що передбачені у цій статті.

Досліджуючи доводи апеляції про законність прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів установила таке.

Перший довід Митниці полягає у тому, що інвойс №21RS0711-3-4 від 05.08.2021 не містить посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця, на які необхідно здійснити платежі за поставлений товар.

Оцінюючи даний довід, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий недолік не впливає на ціноутворення, а також не спростовує реальну вартість товару.

Так, відповідно до пункту 5.3 Контракту місце платежу валютні реквізити продавця, що вказані в даному контракті чи доповненнях до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього контракту.

Тобто, зазначеним пунктом контракту передбачено, що платежі мають здійснюватися на валютні реквізити, вказані у договорі.

Крім цього, за пунктом 5.5 Контракту № СН-UA-10/01/18 умови оплати 100%, оплата протягом 30 днів після отримання товару на склад.

Відтак, сам факт оплати не впливає на митну вартість товару, оскільки за умовами договору сторони можуть розрахуватись уже після розмитнення товару.

Другий довід скаржника полягає в тому, що декларант не надав документів про страхування та документів, які б містили відомості про вартість страхування.

Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і колегія суддів, відповідаючи на вказаний довід, обґрунтовано вказав, що, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення, а також сплати страхових внесків та вартості перевезення вантажу до порту відвантаження.

Отже, витрати постачальника, на страхування товару включені до ціни товару.

За таких обставин, колегія суддів вважає необґрунтованим довід скаржника про неможливість перевірки правильності визначеної декларантом митної вартості товарів за відсутності документів, що містять відомості про вартість страхування вантажу, оскільки такі документи у даному випадку не вимагаються.

Правова позиція з даного питання неодноразово висвітлювалась у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах за №№ 821/1617/17, 821/410/18, 821/289/18.

Третій довід полягає у тому, що, за наявною у Митниці інформацією, ринкова вартість доставки одного 40-футового контейнера підвищеної місткості до митного кордону України з порту Китаю наразі є більшою, ніж заявлена декларантом на умовах CIF «CHORNOMORSK» митна вартість товару, яка, як мінімум, має включати вартість сировини, енергоресурсів та робіт необхідних для його виготовлення.

Відповідаючи на даний довід апеляції, колегія суддів вважає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Оскільки позивачем митна вартість товарів визначена за ціною договору (контракту), митний орган здійснює лише контроль правильності визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів та не може впливати на формування та виставлення продавцем ціни товару.

Умови поставки CIF Інкотермс не вказують ціну за товар і спосіб оплати, торговий термін CIF вказує, яка зі сторін договору купівлі-продажу повинна здійснити необхідні для перевезення, страхування та митного оформлення дії, коли і де продавець передає товар покупцеві, а також які витрати несе кожна зі сторін.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Водночас, Митниця не витребувала у ТОВ «Строй Мир» документів, що стосуються вартості доставки одного 40-футового контейнера, яка включена продавцем у ціну товару.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною контракту, Митниця не навела, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої ТОВ «Строй Мир» митної вартості товару судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Що стосується відомостей, які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі Держмитслужби України (далі - ЄАІС), то, на думку суду апеляційної інстанції, вони мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).

Так, Верховним Судом сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Суд касаційної інстанції зазначив, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04 вересня 2018 року по справі №818/1186/17).

Окрім того, слід приділити увагу правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04 вересня 2018 року (справа №814/2659/16).

У цьому рішенні суд касаційної інстанції відзначив, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції робить висновок, що застосування відповідачем, привизначення митної вартості товару, другорядного методу (резервного) є протиправним.

В апеляції скаржник також вважає необґрунтованим стягнення з суб`єкта владних повноважень витрат позивача на правничу допомогу в сумі 2 500 грн.

З таким доводом погодитись неможливо, оскільки позивач надав договір про надання правової допомоги від 04.01.2021 № 1СМр, укладеного із Адвокатським бюро «Євгена Малюка», акт наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 28.08.2021, з якого вбачається, що на підготовку позовної заяви витрачено три години часу, вартість 2 500 грн. (а.с.32).

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума витрат на правничу допомогу у розмірі 2500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами, ціною позову та значенням справи для сторони.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.10 ч.6 ст.12 КАС України до справ незначної складності відносяться інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. Суд правомірно розглянув дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, адже, остання не відноситься до справ, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції переглянуто рішення суду першої інстанції, що ухвалено у справі незначної складності, відсутні підстави для його касаційного оскарження.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 325,328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй Мир» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя Л. В. Стас

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 20.05.2022.