Справа № 200/10635/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2022 року Справа№200/10635/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення № 4289 від 08 липня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 4289 від 08 липня 2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до його пільгового стажу період роботи з 23 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року в ПАТ «Укрвуглебуд», який дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 01 липня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позов, обґрунтований тим, що позивач 01 липня 2021 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення йому пенсії із зниженням пенсійного віку на пільгових умовах відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із необхідним пакетом документів.

Проте, вказує позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області рішенням від 08 липня 2021 року відмовило позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років в підземних умовах, оскільки до пільгового стажу позивача не зараховано період його роботи з 28 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року на ПАО «Укрвуглебуд» з підстав заповнення архівної довідки не державною мовою.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не погодившись із позовними вимогами у наданому суду відзиві зазначило, що 01 липня 2021 року позивач звернувся за допомогою веб-порталу ПФУ з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08 липня 2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.

Так, вказує відповідач, до пільгового стажу позивача не зараховано період його роботи з 28 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року на ПАО «Укрвуглебуд» з підстав заповнення архівної довідки не державною мовою.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначає, що воно лише листом від 03 серпня 2021 року повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення про відмову в призначенні йому пенсії.

На підставі наведеного Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просило відмовити у задоволенні позову повністю.

У поданому до суду відзиві на адміністративний позов, відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не погодившись з позовними вимогами зазначило, що відповідно до зяяви позивача від 01 липня 2021 року було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії оскільки згідно наданих позивачем документів страховий стаж з урахуванням кратності + додаткові роки (Список 1) становив 41 рік 08 місяців 10 днів.

Зазначає, що за результатами розгляду наданих позивачем документів до його пільгового стажу не зараховано пільгову довідку № 1055 від 16 серпня 2016 року, що видана ПАТ «Укрвуглебуд» за період його роботи з 23 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року, оскільки вона заповнена не державною мовою.

У зв`язку із навденим Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просило відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 25 серпня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 4289 від 08 липня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії прийнята судом до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою від 23 жовтня 2021 року суд залучив до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення № 4289 від 08 липня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Розгляд адміністративної справи розпочав спочатку.

Ухвалою від 22 грудня 2021 року суд вирішив перейти зі спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, строк проведення якого продовжив на 30 днів, на 18 січня 2022 року об 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 18 січня 2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 01 лютого 2022 року на 11 год. 30 хвил.

01 лютого 2022 року ані позивач, ані представники відповідачів у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судово розгляду повідомлялись судом належним чином.

Заяв або клопотань позивач та представник відповідача до суду не надіслали, про причини не явки у судове засідання суд не повідомили.

Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, відповідно до яких якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 7-8, 46-зв. бік а.с. 46).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся ло Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою № 4289 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

08.07.2021 року за результатами розгляду вказаної вище заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 27 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 через відсутність необхідного пільгового стажу працівників. У рішенні зазначено, що згідно наданих позивачем документів (з урахувнням + додаткові роки (Список № 1)) страховий стаж його складає 41 рік 8 місяців 10 днів. Крім того зазначено, що за результатами розгляду документів, що були додані до заяви про призначення пенсії, до пільгового стажу позивача не враховано пільгову довідку № 1055 від 16.08.2016 року, шо видана ПАТ «Укрвуглебуд», за період його роботи з 23.08.2005 року по 16.02.2009 року з підстав заповнення її не державною мовою (а.с. 59).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, своїм листом від 03.08.2021 № 0500-1509-8/46245, сповістило позивача, зокрема, про те, що за результатами розгляду документів, що були надані ним з метою призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах згідно його заяви від 01.07.2021 №4289, рішенням від 08.07.2021 відмовлено в призначенні такої пенсії (а.с. 10-зв. бік а.с. 10, 41-42, 47зв. бік а.с. 47).

Дослідженням копії трудової книжки, що видана на ім`я ОСОБА_1 17.07.1996 року, зокрема встановлено, що у період з 23.08.2005 по 16.02.2009 позивач працював електрослюсарем 4 розряду підземним з повним робочим днем в шахті на дільниці ПР-2 відокремленого підрозділу ООО «Укруглестрой» (а.с.12-14, 48зв. бік а.с. 49).

Дослідженням копій довідок від 16.08.2016 року № 1055 та № 1056, що видана ПАТ «Укрвуглебуд», встановлено, що позивач у період з 23.08.2005 року по 16.02.2009 року працював повний робочий день на підземних умовах в ПАТ «Укрвуглебуд», виконував гірничі роботи за професією електрослюсарь 4 розряду підземний, що передбачена Списком 1 розділ І підрозділ 1.1а. Довідка заповнена російською мовою (а.с. 15, 16-17, 40, 50-51).

Крім того матеріали справи містять витяг з реєстру застрахованих осіб державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу», які містять відомості по спеціальному стажу позивача за період його роботи з 2005 року по 2009 рік (включно) з кодом підстави для обліку «ЗП3013А1» (а.с. 19-26, зв. бік а.с. 52-56).

Крім того матеріали справи містять відомості про заробіток позивача за 2008 рік (а.с. 30), довідку про кількість підземних виходів, страйку, б/в за період роботи позивача з серпня 2005 року по січень 2009 року (а.с. 31, зв. бік а.с. 57).

Не погодившись зі спірним рішенням відповідача, яким йому відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся до суду із даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно п.2 Розділу XVП прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлений порядок призначення пільгових пенсій особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію цього Закону, згідно якої особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За приписами пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція від 29.07.1993 №58), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п.2.4 Інструкції № 58 від 29.07.1993 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Як вже було зазначено судом, відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналізуючи наведене, суд доходить висновку, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Тобто, вищевказаний Порядок, як убачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Так, згідно трудової книжки, що видана на ім`я ОСОБА_1 , у період з 23.08.2005 по 16.02.2009 останній працював електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці ПР-2 відокремленого підрозділу ООО «Укруглестрой».

Тобто, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи щодо зазначеного вище періоду роботи в ООО «Укруглестрой», а саме про зайнятість повний робочий день під землею.

Крім того, Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Так, робота позивача «електрослюсарь підземний» передбачена Списком 1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року (1.1а ).

Поряд з цим, індивідуальні відомості про застраховану особу містять відомості щодо спеціального стажу позивача.

Таким чином, оскільки позивач у період з 23.08.2005 року по 16.02.2009 року працював за професією яка входить до переліку професій, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи, суд вважає, що відповідачем протиправно не зараховано такий період до пільгового стажу із зазначених у рішенні підстав.

Твердження відповідача з приводу правомірного ним не врахування, при вирішенні питання щодо призначення пенсії позивачу, періоду його роботи з 23.08.2005 року по 16.02.2009 року з підстав заповнення пільгової довідки не державною мовою суд не приймає, оскільки за положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Матеріали справи не містять доказів на предмет звернення відповідачем до компетентних органів з метою з`ясування періоду роботи позивача з 23.08.2005 по 16.02.2009 електрослюсарем підземним 4 розряду з повним робочим днем в шахті на дільниці ПР-2 відокремленого підрозділу ООО «Укруглестрой».

Отже, на підставі наведеного, суд робить висновок, що спірне рішення, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Згідно із ч. 2 ст. 9 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати позивачу до його пільгового стажу період роботи з 23 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року в ПАТ «Укрвуглебуд», який дає право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» задоволенню не підлягають, оскільки вказані повноваження відносяться до дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.

Так, дискреційне повноваження суб`єкта владних повноважень може полягати у виборі діяти, чи без діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Комітетом Міністрів Ради Європи розроблено принципи здійснення дискреційних повноважень, а саме - мета дискреційного повноваження; об`єктивність та неупередженість; рівність перед законом; пропорційність; розумний час; застосування вказівок; відкритість вказівок; відступ від вказівок; характер контролю; утримання правоохоронного органу від дій; повноваження контрольних органів щодо отримання інформації тощо. Ці принципи з огляду на членство України у Раді Європи зобов`язані повною мірою дотримуватися також і вітчизняні суб`єкти публічної адміністрації.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що вчинення відповідачем наведених дій є дискреційним повноваженням. Проте, у будь-якому випадку суб`єкт владних повноважень має діяти керуючись ст. 2 КАС України, а саме справедливо, неупереджено та своєчасно, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, на підставі викладеного, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне, задовольнити частково позовні вимоги та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 01 липня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до підземного стажу його роботи з повним робочим днем в шахті відомостей про роботу, які внесені до трудової книжки позивача, зокрема з 23 серпня 2005 року по 16 лютого 2009 року в ПАТ «Укрвуглебуд».

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 зазначеної статті встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, частиною 8 статті 139 КАС України передбачено, що у випадку якщо, зокрема, спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

За подання до суду даного позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (а.с. 6).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132,159-161,164,192-194,224-228,241-247, 255,253-263,293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місце знаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17; ) про визнання протиправним та скасування рішення № 4289 від 08 липня 2021 року, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08 липня 2021 № 27, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17; ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) № 4289 від 01 липня 2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду викладених у мотивувальній частині рішення, зокрема, щодо врахування під час вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відомостей про роботу, які внесені до трудової книжки ОСОБА_1 , зокрема з 23 серпня 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 в ПАТ «Укрвуглебуд».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 17; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 24 травня 2022 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров