Справа № 120/12792/21-а
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/12792/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дмитришена Руслана Миколаївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

23 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сапальової Т.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" (далі - відповідач) про визнання протиправними дій,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 06.10.2021 звернувся із позовом до Вінницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними дії Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" щодо накладення 18.02.2021 на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.12.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постанова від 18.02.2021 про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 скасована наказом від 09.04.2021, то підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани немає. Відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що відповідачем під час застосування 18.02.2021 до засудженого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани не було встановлено та враховано причини, обставини і мотиви вчинення порушення, пояснення засудженого щодо суті пропуску та порушено вимоги ст. 134 КВК України. У зв`язку з цим постанова від 18.02.2021 про накладення дисциплінарного стягнення скасована наказом начальника Державної установи "Вінницька установа виконання покарань №1" від 09.04.2021.

Отже відповідач внаслідок безпідставного та необгрунтованого накладення дисциплінарного стягнення на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 порушив його законні конституційні права на гуманне ставлення до нього.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 04.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обгрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 засуджений до довічного позбавлення волі та з 13.09.2004 відбуває покарання в Державній установі "Вінницька установа виконання покарань №1".

Постановою начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань №1" Григоренка І.В. від 18.02.2021 накладено дисциплінарне стягнення на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 у вигляді оголошення догани за висловлювання нецензурною лексикою та перешкоджання проведенню обшуку за порушення, які мали місце 06.11.2020.

Наказом начальника ДУ "Вінницька установа виконання покарань №1" від 09.04.2021 за №128/ОД-21 скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 18.02.2021.

Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо накладення 18.02.2021 на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, останній, з метою захисту своїх прав та законних інтересів, звернувся із цим позовом до суду.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормативно-правовим актом, який регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань є Кримінально-виконавчий кодекс України (далі - КВК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 7 КВК України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

Засуджені мають право, зокрема на гуманне ставлення до них та на повагу їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню. Заходи впливу можуть застосовуватися до засуджених виключно на підставі закону (ч. 1 ст. 8 КВК України).

Відповідно до ст. 131-1 КВК України дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Частиною 1 ст. 132 КВК України передбачено, що за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть, зокрема, застосовуватися заходи стягнення у виді догани.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого (ч. 1). За кілька проступків, вчинених одночасно, накладається одне стягнення (ч. 2).

Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ч. 3 ст. 134 КВК України).

Накладене стягнення звертається до виконання негайно, а у виняткових випадках - у строк не пізніше одного місяця з дня його накладення. Якщо протягом місяця з дня накладення стягнення воно не було звернено до виконання, то це стягнення не виконується (ч. 4 ст. 134 КВК України).

Адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис (ч. 16 ст. 134 КВК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 18.02.2021 відповідачем прийнято постанову про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , який допустив порушення режиму відбування покарання.

12.03.2021 вказівкою заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури про усунення порушень вимог законодавства в діяльності ДУ "Вінницька УВП №1", вимагається скасувати постанову від 18.02.2021 про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 , як незаконну.

Наказом від 09.04.2021 за №128/ОД-21 Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" скасовано постанову про накладення дисциплінарного стягнення від 18.02.2021 у вигляді догани на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 .

Отже, наказом від 09.04.2021 за №128/ОД-21 Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" скасовано постанову про накладення дисциплінарного стягнення від 18.02.2021 у вигляді догани на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 , яка є предметом спору в даній справі.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

У постанові Верховного Суду України від 23.05.2017 у справі № 800/541/16 підкреслено, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, від 10.06.2021 у справі № 757/12159/17-а та від 29.06.2021 у справі № 1.380.2019.000578, яка була застосована судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В апеляційній скарзі позивачем вказано про те, що відповідач внаслідок безпідставного та необгрунтованого накладення дисциплінарного стягнення на засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_1 порушив його законні конституційні права на гуманне ставлення до нього.

Проте, позивач у своїй апеляційній скарзі не конкретизував, які саме негативні наслідки він зазнав та яким чином порушуються його права та інтереси діями відповідача враховуючи, що оскаржувана позивачем постанова уже скасована та на момент звернення до суду першої інстанції не несе жодних правових наслідків відносно позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки постанова від 18.02.2021 про притягнення до дисциплінарної відповідальності засудженого ОСОБА_1 скасована наказом від 09.04.2021, то підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани немає. Відтак, правові підстави для задоволення позову відсутні.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сапальова Т.В. Капустинський М.М.