Справа № 460/15521/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2022 року м. Рівне №460/15521/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДержавної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)"
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)", в якому просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання довідки про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна та невиплати належних сум під час розрахунку при звільненні та зобов`язати видати таку та виплатити йому грошову компенсацію за неотримане речове майно; 2) визнати незаконними дії щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.05.2016 по 10.03.2017, з встановленням базового місяця січень 2008 року, та зобов`язати донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період з врахуванням проведеної виплати, з встановленням базового місяця січень 2008 року.

На обґрунтування позовних вимог вказано, що працював молодшим інспектором відділу нагляду і безпеки виправної колонії та 20.03.2017 був звільнений з посади. Повідомлено, що на момент його звільнення грошову компенсацію за неотримане речове майно виплачено йому не було. В подальшому йому стало відомо про незаконність такої бездіяльності, а також про неправильність нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період проходження служби, у зв`язку з чим позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою. Вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати належних позивачу сум грошової компенсації та індексації грошового забезпечення протиправною, а тому просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 17.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не визнав позовні вимоги. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується за умови наявності коштів та у межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі. Наголосив, що позивач не звертався з відповідною заявою про виплату йому грошової компенсації, а отже підстав для її виплати у відповідача не виникало. Також стверджує, що індексація грошового забезпечення за період проходження служби виплачено позивачу у належних сумах. Вважає, що у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу у ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки.

Наказом ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" №32/ОС-17 від 20.03.2017 старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнено зі служби за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням).

15.10.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив:

1) надати інформацію про те, чи нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у період з березня 2007 року по березень 2017 року, помісячно.

2) у разі нарахування та виплати індексації, надати відомості про те, який саме базовий місяць був встановлений при пх нарахуванні та виплаті.

3) у разі невчинення вказаних вище дій (бездіяльності) здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення в період служби в Городищенській виправній колонії № 96 (з квітня 2008 року по березень 2017 року), з встановленням базового січень 2008 року, відповідно до вимог Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим Постановою Кабінету України від 17.07.2003 № 1078 з врахуванням раніше виплачених сум.

4) надати копії облікових карток особового рахунку ОСОБА_1 за період з служби в Городищенській виправній колонії №96 (з березня 2007 року по березень 2017 року) з інформацією про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення.

5) надати інформацію про розмір та виплату грошової компенсації за неотримане речове майно при звільненні зі служби, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578.

Листом від 27.10.2021 №10/08-21/С-08 ДУ "Городищенська виправна колонія (№ 96)" повідомила позивача, що у відповідності до постанови КМУ грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується на підставі заяви. У зв`язку з тим, що позивачем не було подано заяви на отримання грошової компенсації, то нарахування і виплата такої не проводилася.

Вказаним листом також направлено позивачу довідку №11/4833 від 27.10.2021 про нараховану та виплачену позивачу індексацію грошового забезпечення.

Вважаючи протиправними бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно та дії щодо неправильного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Правовідносини щодо нарахування та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно врегульовано Законом України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" № 2713-IV від 23.06.2005, Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 "Про забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби".

Згідно з ч.1 6 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу" (далі - Закон №2713-IV) державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону № 2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Частиною п`ятою статті 23 Закону №2713-IV передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.ст.24, 25 Закону № 2713-IV фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ. Забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначає Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 №578 (далі - Порядок №578).

Відповідно до п. п. 1, 2 цього Порядку речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно - господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі - речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Згідно з п.27 Порядку №578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього за цінами, що діють на день підписання наказу про звільнення.

Розмір грошової компенсації за неотримане речове майно визначається пропорційно часу, що минув з моменту виникнення права на отримання речового майна, до дати звільнення із служби (не враховуючи місяць звільнення).

Відповідно до п.60 Порядку №578 для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки.

З системного аналізу наведених норм слідує, що Порядок №578 визначає два альтернативні способи забезпечення працівника кримінально-виконавчої служби, належним йому речовим майном у разі звільнення:

1) особа має право отримати речове майно особистого користування, яке не видано йому на день звільнення, або

2) особа вправі отримати грошову компенсацію за таке майно.

При цьому, реалізація як одного, так й іншого способу забезпечення працівника належним йому речовим майном у разі звільнення, здійснюється шляхом волевиявлення, тобто, через подання заяви або рапорту за місцем проходження служби.

Судом встановлено, що на час звільнення зі служби у позивача виникло право на грошову компенсацію за неотримане ним речове майно особистого користування, яке не було ним отримано на день звільнення.

Однак, як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, позивач не висловив таке бажання та не звертався до відповідача з відповідною заявою (рапортом). Відповідно до змісту заяви від 15.10.2021 позивач звертався до відповідача лише з заявою про надання інформації про розмір та виплату йому грошової компенсації за неотримане речове майно. Натомість доказів подання позивачем заяви (рапорту) про виплату грошової компенсації останнім суду не надано та матеріали справи не містять. Відтак, обов`язок нарахувати та виплатити позивачу таку компенсацію при звільненні зі служби у відповідача не виник, а отже позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Поряд з цим, посилання відповідача у відзиві на вимоги п.22 Порядку №578, як на підставу невиплати грошової компенсації, у зв`язку з відсутністю коштів є суд оцінює критично та відхиляє як безпідставні, оскільки вказана норма (пункт 22 Порядку) регулює порядок виплати грошової компенсації за речове майно не звільненим особам, а тим, хто продовжує службу. В той же час, для осіб, які звільняються зі служби, таких застережень Порядок №578 не містить.

Щодо визнання незаконними дій відповідача, що полягають у неправильному нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2016 по 10.03.2017 з встановленням базового місяця січень 2008 року та зобов`язанні донарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за вказаний період з врахуванням проведеної виплати, з встановленням базового місяця січень 2008 року, суд зазначає таке.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України до 23.02.2018 визначала Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджена наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань 07.10.2009 №222. Водночас вказаним нормативно-правовим актом не було врегульовано порядку здійснення індексації грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом "Про індексацію грошових доходів населення" №1282-XII (далі - Закон №1282-XII).

У статті 1 Закону №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону №1282-XII).

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів (ч. 6 ст. 5 Закону України № 1282-XII).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З метою реалізації Закону №1282-XII постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 внесено зміни в абзац 2 пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078, та цифри "101" замінено цифрами "103".

Абзац 2 пункту 1-1 із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 77 від 11.02.2016 - застосовується з 01.01.2016.

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, грошове забезпечення.

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 01.12.2015 (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09.12.2015), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Тобто, відповідно до п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15.12.2015 (до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015), базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення був, в тому числі, місяць зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова № 1013) були внесені значні зміни у вищевказаний Порядок, у зв`язку з чим з 15.12.2015 вступили в дію нові правила індексації заробітної плати, які в силу п.6 вказаної постанови, застосовуються з 01 грудня 2015 року.

Так, відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Тобто, з прийняттям постанови №1013 від 09.12.2015 змінилась процедура визначення базового місяця при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення.

Таким місяцем (базовим) є той, в якому відбулось підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", яка набрала чинності 01.01.2008 та втратила чинність 01.03.2018 (далі - Постанова №1294), встановлено підвищені посадові оклади осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які визначені Додатком №23 до Постанови №1294. Зокрема, розмір посадового окладу за посадою, яку займав позивач, становила 580 грн.

Поряд з цим, у січні 2017 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року № 1036) розмір окладів осіб рядового і молодшого начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби підвищено (додаток 23). Так, розмір посадового окладу молодшого інспектора (посада, яку займав позивач у спірний період) становив 1080 грн.

Судом встановлено, що 10.05.2016 ОСОБА_1 наказом Управління державної пенітенціарної служби України в Рівненській області встановлено посадовий оклад у розмірі 580 грн. відповідно до Постанови №1294 (в редакції від 07.11.2007).

Таким чином, у січні 2017 року відбулося підвищення розміру посадового окладу позивача з 580 грн до 1080 грн.

Таким чином, базовим місцем при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивача за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 є січень 2008 року, а з 01.01.2017 по 20.03.2017 січень 2017 року.

Матеріали справи свідчать, що з 01.05.2016 по 20.03.2017 відповідач виплачував індексацію грошового забезпечення позивачу, з урахуванням квітня 2015 року як базового, що підтверджується довідкою від 27.10.2021, тобто відповідач діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність визнання таких дій відповідача протиправними та для відновлення порушеного права позивача - про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 урахуванням січня 2008 року як базового місяця та за період з 01.01.2017 по 20.03.2017 січень 2017 року.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач частково не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача частково відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

Суд пам`ятає, що згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.

Правові підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної установи "Городищенська виправна колонія (№ 96)" щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2016 по 20.03.2017 з урахуванням базового місяця квітень 2015 року.

Зобов`язати Державну установу "Городищенська виправна колонія (№ 96)" здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.05.2016 по 31.12.2016 урахуванням січня 2008 року як базового місяця та за період з 01.01.2017 по 20.03.2017 січень 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Державна установа "Городищенська виправна колонія (№ 96)" (с.Городище, Рівненський район, Рівненська область,35341, ЄДРПОУ/РНОКПП 08564386)

Суддя Д.П. Зозуля