Справа № 260/253/20
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2022 рокум. Ужгород№ 260/253/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дору Ю.Ю.,

за участю секретаря судових засідань Завидняк А.В.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Бухтоярова О.В.;

представника відповідача- Крупа-Газуда М.В.,

розглянувши у судому засіданні адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Закарпатській області, якою просить: визнати протиправними та скасувати документи Головного управління ДФС у Закарпатській області від 02.08.2019 року, винесені стосовно ФОП ОСОБА_1 у формі: 1) податкового повідомлення-рішення форми "Р" № на суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) 384665,63 грн., в т.ч. за основним платежем -256443,75 грн. за штрафними санкціями 128221,88 грн.; 2) податкового повідомлення-рішення форми "Р" № на суму військового збору (код платежу 11011001) 32055,47 грн., в т.ч. за основним платежем 21370,31 грн., за штрафними санкціями 10685,16 грн.; 3) податкового повідомлення-рішення форми "Р" № на суму ПДВ (код платежу 14010100) 53621,10 грн., в т. ч. за основним платежем 35747,40 грн., за штрафними санкціями 17873,70 грн.; 4) податкового повідомлення-рішення форми "Д" № на суму ПДФО (код платежу 11010100) 84925,12 грн., в т.ч. за основним платежем 57600,00 грн., за штрафними санкціями -21600,00 грн., пеня 5725,12 грн.; 5) податкового повідомлення-рішення форми "Д" № на суму військового збору (код 1101000) 7087,09 грн. ,в т.ч. за основним платежем 4800, 00 грн., за штрафними санкціями 1800,00 грн., пеня 477,09 грн.; 6) вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф- на суму 119277,79 грн.; 7) рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 12753,64 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.01.2021, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021, адміністративний позов залишено без розгляду. Постановою Верховною суду від 15 червня 2021 року ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 у справі №260/253/20 скасовано. Справу №260/253/20 направлено до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

13 липня 2021 року справа повернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року постановлено про прийняття справи до розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року за наслідком розгляду заяви про відвід, постановлено про відмову у задоволенні клопотання про відвід.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року постановлено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року постановлено про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Розгляд справи не одноразово відкладався з об`єктивних причин, зокрема через посилення захворюваності на COVID-19 в області та введенням воєнного стану на території України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року постановлено про відкладення судового розгляду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року постановлено про відкладення судового розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що контролюючим органом - відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , платник) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року. На підставі висновків зазначеної перевірки відповідачем були прийняті наступні документи від 02.08.2019 року: податкове повідомлення-рішення (ППР) форми «Р» № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) на суму 384 665, 63 грн., в т.ч. за основним платежем - 256 443, 75 грн., за штрафними санкціями -128 221, 88 грн.; ППР форми «Р» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору (код платежу 11011001) на суму 32 055, 47 грн., в т.ч. за основним платежем - 21 370, 31 грн., за штрафними санкціями -10 685,16 грн.; ППР форми «Р» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДВ (код платежу 14010100) на суму 53 621, 10 грн., в т.ч. за основним платежем - 35 747, 40 грн., за штрафними санкціями - 17 873, 70 грн.; ППР форми «Д» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010100) на суму 84 925, 12 грн., в т.ч. за основним платежем - 57 600, 00 грн., за штрафними санкціями - 21600, 00 грн., пеня - 5 725,12 грн.; ППР форми «Д» N9 , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору (код 1101000) на суму 7 087, 09 грн., в т.ч. за основним платежем - 4 800, 00 грн., за штрафними санкціями -1800,00 грн., пеня - 477, 09 грн.; Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- якою ФОП ОСОБА_1 донараховано недоїмку з ЄСВ в розмірі 119 277, 79 грн.; Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 12 753, 64 грн. (далі - рішення з ЄСВ). Позивач оскаржив вказані вище документи в адміністративному порядку до ДФС України. Рішенням ДФС України від 26.09.2019 року № 3295/6/99-00-08-06-01 скаргу ФОП ОСОБА_1 було залишено без розгляду, ППР, рішення та вимогу з ЄСВ - без змін. ФОП ОСОБА_1 не погоджується із спірними ППР та вимогою, вважає їх необгрунтованими та протиправними, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства України та фактичних матеріалах справи, складеними відповідачем з перевищенням повноважень, наданих йому ст.ст. 19, 20 ПК України та Законом № 2464, а висновки перевірки - суб`єктивними та заснованими на довільному трактуванні ГУ ДФС у Закарпатській області положень податкового та іншого законодавства України, тому і звернувся до суду.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити. Зазначає, що Головне управління ДФС у Закарпатській області не погоджується із вимогами позовної заяви, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує на підставність та обгрунтованість дій.

Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалою від 22.10.2020 допустив процесуальне правонаступництво відповідача шляхом його заміни на Головне управління Державної податкової служби у Закарпатській області (далі ГУ ДПС у Закарпатській області).

Ухвалою від 12.01.2021, проголошеною в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання, Закарпатський окружний адміністративний суд замінив відповідача його правонаступником - Державною податковою службою України в особі відокремленого підрозділу Головного управління державної податкової служби у Закарпатській області (далі - відповідач)

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача проти позову заперечила, з підстав викладених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 є офіційно зареєстрованим суб`єктом господарювання - фізичною особою - підприємцем (реєстраційний запис № 2 004598 від 17.06.2015 року), зареєстрований та здійснює господарську діяльність за своєю податковою адресою. Позивач у періоді, охопленому перевіркою, мав статус платника ПДФО на загальній системі оподаткування.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.77.1 ст. 77 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями, далі - ПК України), у відповідності до наказу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі - ГУ ДФС у Закарпатській області, контролюючий орган) від 13.02.2019 року № 175, направлення на проведення перевірки від 13.02.2019 року № 312/13-06 та плану - графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на І кв. 2019 року контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , платник) за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року.

За висновками проведеної перевірки складений акт від 29.03.2019 №263/07-16-13-06/ НОМЕР_1 .

На підставі висновків зазначеної перевірки відповідачем були прийняті наступні документи від 02.08.2019 року, що оскаржуються позивачем в судовому порядку:

1) податкове повідомлення-рішення (ППР) форми «Р» № , яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) на суму 384 665, 63 грн., в т.ч. за основним платежем - 256 443, 75 грн., за штрафними санкціями -128 221, 88 грн.;

2) ППР форми «Р» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору (код платежу 11011001) на суму 32 055, 47 грн., в т.ч. за основним платежем - 21 370, 31 грн., за штрафними санкціями -10 685,16 грн.;

3) ППР форми «Р» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДВ (код платежу 14010100) на суму 53 621, 10 грн., в т.ч. за основним платежем - 35 747, 40 грн., за штрафними санкціями - 17 873, 70 грн.;

4) ППР форми «Д» № , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010100) на суму 84 925, 12 грн., в т.ч. за основним платежем - 57 600, 00 грн., за штрафними санкціями - 21600, 00 грн., пеня - 5 725,12 грн.;

5) ППР форми «Д» N9 , за яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору (код 1101000) на суму 7 087, 09 грн., в т.ч. за основним платежем - 4 800, 00 грн., за штрафними санкціями -1800,00 грн., пеня - 477, 09 грн.;

6) Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- якою ФОП ОСОБА_1 донараховано недоїмку з ЄСВ в розмірі 119 277, 79 грн.;

7) Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 12 753, 64 грн. (далі - рішення з ЄСВ).

Спірні ППР, рішення та вимога були отримані ФОП ОСОБА_1 10.08.2019 року засобами поштового зв`язку.

Згідно з п.56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Враховуючи це, позивач оскаржив перераховані вище документи в адміністративному порядку до ДФС України. Рішенням ДФС України від 26.09.2019 року № 3295/6/99-00-08-06-01 (копія додається) скаргу ФОП ОСОБА_1 було залишено без розгляду, ППР, рішення та вимогу з ЄСВ - без змін.

ФОП ОСОБА_1 не погоджуючись із спірними ППР та вимогою, вважає їх необгрунтованими та протиправними, такими, що не базуються на нормах чинного законодавства України та фактичних матеріалах справи, складеними відповідачем з перевищенням повноважень, наданих йому ст.ст. 19, 20 ПК України та Законом № 2464, а висновки перевірки - суб`єктивними та заснованими на довільному трактуванні ГУ ДФС у Закарпатській області положень податкового та іншого законодавства, звернувся до суду.

Щодо першої позовної вимоги - визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) 384665,63 грн., в т.ч. за основним платежем -256443,75 грн. за штрафними санкціями 128221,88 грн., суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовується в Акті перевірки, що ФОП ОСОБА_1 є офіційно зареєстрованим суб`єктом господарювання - фізичною особою - підприємцем (реєстраційний запис № 2 004598 від 17.06.2015 року), зареєстрований та здійснює господарську діяльність за своєю податковою адресою. Позивач у періоді, охопленому перевіркою, мав статус платника ПДФО на загальній системі оподаткування.

Видами діяльності позивача в періоді, охопленому перевіркою, за КВЕД є:

-10.13 Виробництво м`ясних продуктів (основний);

- 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами;

- 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

- 55.10 Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування;

- 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування;

- 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Перевіркою не встановлено фактів здійснення позивачем безтоварних чи фіктивних операцій,

операцій із суб`єктами господарювання, чия діяльність у встановленому порядку визнана незаконною чи державна реєстрація припинена/скасована або посадові особи яких визнані винними у вчиненні злочинів у сфері оподаткування чи належного правового режиму здійснення господарської діяльності.

Судом встановлено, що безпосередня господарська діяльність позивача пов`язана із закупівлею сировини (борошна, м`яса тощо) та подальшої її переробки для виробництва продуктів харчування (напівфабрикатів у вигляді заморожених пельменів, вареників і т.п.) з метою реалізації кінцевим споживачам на території України (п.1.25 Акту перевірки). Відтак, сутністю та одним із ключових елементів такої підприємницької діяльності є ведення суцільного бухгалтерського обліку придбання сировини у контрагентів-постачальників (детальний перелік яких наведено у п.п.1.16.5 п.1.16 Акту перевірки), оприбуткування придбаної сировини, розміщення її на складі та зберігання, відпуск та списання сировини для виробництва готової продукції відповідно до затверджених технологічних карток та кожне окреме найменування готової продукції з оформленням відповідних первинних документів на всіх етапах технологічного процесу, проведення поставок готової продукції на користь контрагентів-покупців (детальний перелік яких наведено у п.п.1.16.5 п.1.16 Акту перевірки) та фінальним відображенням процесу виробництва та реалізації готової продукції у бухгалтерському та податковому обліку позивача за кожен звітний період.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України не включив до загального оподатковуваного доходу у 2017 році отриману оплату за продукцію від ФГ «Хавест» в сумі 37534,30 грн. (без ПДВ), що надійшла на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_1 згідно платіжного доручення від 01.02.2017 №166. В результаті чого, перевіркою збільшено загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік на суму 37534,30 гривень.

Перевіркою встановлено, що кошти від реалізації товарів та послуг ФОП ОСОБА_2 отримував у безготівковій формі, шляхом надходження на розрахункові рахунки.

Відповідно до доданих до позовної заяви банківських виписок з розрахункових рахунків та оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями, замовниками» позивачем у 2017 році отримано оплату за реалізовані товари та послуги на загальну суму 24 015 758,02 грн., в т.ч. ПДВ 4 002 626,33 грн. (дохід без ПДВ - 20 013 131,69 грн.). Крім того, позивачем отримано дохід у вигляді відсотків згідно депозитного договору на загальну суму 19 998,32 грн. та проведено взаємозалік на суму 864,29 грн.

А отже, загальний оподатковуваний дохід позивача від реалізації товарів та послуг становить 20 033 994,30 грн.

Відповідно до податкової декларації за 2017 рік позивачем задекларовано загальний оподатковуваний дохід в сумі 19 991 951,35 грн.

Під час перевірки позивач пояснив, що вказана різниця виникла внаслідок не включення до загального оподатковуваного доходу отриманої від ФГ «Хавест» оплати за продукцію.

Суд встановив, що позивач включив до складу витрат за 2018 рік витрати по отриманій сировині для виробництва напівфабрикатів при наявності даного товару у ФОП ОСОБА_1 (відвантажений товар) у залишку дебіторської заборгованості за 2018 рік (згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями»), тобто, товар, який не прийняв участі у формуванні доходів ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік.

В Акті від 10.07.2019 року (стор.13) Податковий орган не заперечує суму загального оподатковуваного (одержаного валового) доходу ФО-П ОСОБА_1 за 2018 рік у розмірі 25 294 935,20 гривень; за 2017 рік вказує на наявність розбіжності в сумі 37534,30 гривень:

19 991 951,35 гривень - за даними розрахунку податкових зобов`язань з ПДФО та війського збору з доходів, отриманих само зайнятою особою податкової декларації) - додаток Ф2 до податкової декларації (уточнююча) про майновий стан та доходи ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік від 23.03.2018р., реєстраційний № ;

19991 951,35 гривень - за даними розрахунку (додаток Ф 2 до податкової декларації (звітна) про майновий стан та доходи ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік від 09.02.2018р., реєстраційний № 5) та

20029485,65 гривень за даними перевірки.

Вказану розбіжність в розмірі 37534,30 гривень (без ПДВ), як різниця (20 029 485,65 грн. - 19 991 951,35 грн.) контролюючий орган обґрунтовує не включенням ФОП ОСОБА_1 до загального оподатковуваного доходу отриману оплату від ФГ «Хавест», що надійшла на його розрахунковий рахунок.

Відповідно до вимог статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за покладений на контролюючі органи.

В той же час Податковим органом жодним чином не обгрунтовується такий висновок, - із відповідним посиланням на дослідженні первинні докукменти (або їз відсутність) та відповідні розрахунки; навпаки - на стор.13 Акту від 10.07.2019 р вказівка на платіжне доручення ФГ «Хавест» № 166 від 01.02.2017 р.

Щодо сум документально підтверджених витрат, пов`язаних з проведенням господарської діяльності ФО-П ОСОБА_1 в 2017 та 2018 роках, суд зазначає наступне.

ФОП ОСОБА_1 є товаровиробником, здійснює виробничу діяльність, а саме виготовляє напівфабрикати заморожені в асортименті (пельмені, вареники, сирники, котлети, равіолі, деруни тощо).

Відповідно підпункту 14.1.27 п.14.1. статті 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням

доходу, для отримання якого вони здійснені. .

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до пп. 177.4.1. п. 177.4 статті 177 ПК України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.

Відтак, норма пункту 177.4 статті 177 ПК України є відправною, яка вказує на те, що витрати суб`єкта господарювання, який не є платником податку на прибуток, але надає звітність про доходи від заняття підприємницькою діяльністю, формуються у тому ж порядку, як у платників податку на прибуток.

Відповідно до податкової декларації (звітна) про майновий стан і доходи за 2018 рік (реєстраційний № від 08.02.2019 р.) сума документально підтверджених витрат у ФОП ОСОБА_1 складає 25 129 427,98 гривень; за результатами перевірки Контролюючого органу - 23 742 274, 49 гривень (стор.14 Акту від 10.07.2019р.); розбіжність за 2018 рік у величині витрат складає 1 387 153,49 гривень.

Контролюючий орган обґрунтовує необхідність застосування до ФО-П ОСОБА_1 , який перебуває на загальній системі обліку, оподаткування та звітності, касового методу для цілей оподаткування, в т.ч. наявністю « даного товару у зачиїику дебіторської заборгованості по оборотно- сальдовій відомості за 2018 рік 361 «Розрахунки з покупцями» у ФО-П ОСОБА_1 , тобто товар, який не прийняв участі у формуванні доходів у сумі 1387153,49 грн...» - стор.15 Акту від 10.07.2019р.

Податковий орган в Акті від 10.07.2019р. вказує, що «...для правильності формування витрат платника податку, перевіркою визначено вартість витрат, до складу яких включається вартість сировини, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції, використаної для виробництва відвантаженої, але доплаченої продукції...відповідно :до первинних документів, даних обліку використання сировини (акт про списання товарів №1 від 31.12.2018р.) та технологічних карт виробництв" напівфабрикатів, затверджених ФО-П ОСОБА_3 , в сумі 1387153,49грн., щ відображено в додатку до акту перевірки».

Перевіряючими в Акті від 10.07.2019р. не вказано, на підставі якого пункту якого нормативно-правового акту витрати фізичної особи-шдприємця необхідно визнавати за касовим методом.

Вищезазначене обґрунтовується перевіряючими Податкового органу без посилання на нормативне та документальне обґрунтування (тобто без вказівки на відповідні норми чинного законодавства (їх недотримання чи порушення) та первинні документи (або їх відсутність), відповідні математичні розрахунки, та/або неналежного списання сировини для| виробництва готової продукції в обсягах, що перевищують нормативи ; відповідно до затверджених в технологічних картах напівфабрикатів тощо).

Фактичною підставою для збільшення ФОП ОСОБА_1 суг грошового зобов`язання з податків, внесків та зборів є припущенн Контролюючого органу про безпідставність віднесення ним до складу витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, витрат на сировину, зокрема, у розмірі 1387153,49 грн., сформованих за наслідком взаємовідносин із Товариством з обмеженою відповідальністю TOB «Сільпо- Фуд» у листопаді-грудні 2018 року - постачання продукції власної- виробництва та наявності заборгованості ТОВ «Сільпо-Фуд» перед ФОП ОСОБА_1 .

Касовий метод повинен/може бути застосований платником тільки щодо певних операцій , коло яких чітко окреслене у Податковому кодексі України.

Касовий метод визначення витрат неприйнятним для виробництва.

Відповідно до пункту 177.2 ПК України доходи фізичної особи підприємця визначаються за касовим методом.

Норми, що до складу витрат підприємця на загальній системі оподаткування можна відносити тільки ті витрати, по яким відбулася оплата, у Податковому кодексі - відсутня.

Така вимога безпідставно вказується податковим органом в Акті від 10.07.2019р. (стор.15) відносно ФОП ОСОБА_1 .

У разі неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків осіб у національному законодавстві органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Норми, що до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування можна відносити тільки ті витрати, по яким відбулася оплата, у Податковому кодексі України відсутня.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

ФОП ОСОБА_1 (Постачальник) та ТОВ «Сільпо-Фуд» (; Покупець) уклали 23.03.2017року в місті Києві договір поставки №10008 (далі - Договір поставки, Договір).

Отже право власності (і контролю) на Товар - за податковими накладними (які наведено в додатку до Акту від 10.07.2019р.) за №№: 3920 від 28.12.2018р., 3883 від 26.12.2018р., 3884 від 26.12.2018р., 3914 від 26.12.2018р., 3839 від 21.12.2018р., 3785 від 19.12.2018р., 3787 від 19.12.2018р., 3645 від 05.12.2018р., 3626 від 05.12.2018р., 3627 від 05.12.2018р., 3585 від 30.11.2018р., 3518 від 28.11.2018р., 3520 від 28.11.2018р., 3695 від 12.12.2018р., 3696 від 12.12.2018р., 3697 від 12.12.2018р., 3671 від 07.12.2018р. перейшло в 2018 році від Постачальника ФО-П ОСОБА_1 до Покупця - TOB «Сільпо-Фуд». Як вказує правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №821/597/17 , неприйнятним є також спосіб встановлення податковим органом правопорушення стосовно витрат сформованих платником податків, без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення.

Документальний спосіб дослідження у будь якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливо виключно у випадку їх ненадання податковому органу платником податку під час проведення неналежної перевірки.

Враховуючи вищевикладене, сума документально підтверджених витрат ФОП ОСОБА_1 , безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, складає:

за 2017 рік - 19 862 684,95 гривень;

за 2018 рік-25 129 427,98 гривень.

Враховуючи викладене, висновок Податкового органу (стор.16, 17 Акту перевірки від 10.07.2019р.) про заниження розміру оподатковуваного доходу (чистого доходу) в розмірі 1 424 687,79 гривень (в т.ч. за 2017 рік в сумі 37 534,30грн. та 1 387 153,49грн. за 2018 рік), нормативно та документально не підтверджується.

За результатами перевірки встановлено, що позивач включив до складу витрат за 2018 рік вартість залишків використаної сировини для виробництва напівфабрикатів, які не приймали участі у формуванні доходів за 2018 рік, у сумі 1 387 153,49 грн. Так, позивач протягом 2018 року проводив відвантаження товару TOB «Сільпо Фуд» на суму 24 085 532,88 грн. (з ПДВ) або 20071277,40 грн. (без ПДВ). Відповідно до банківських виписок з розрахункових рахунків ФОП ОСОБА_1 розрахунок з TOB «Сільпо Фуд» за відвантажений товар за 2018 рік становить 20 502 000 грн. (з ПДВ) або 17 085 000 грн. (без ПДВ). Отже, дебіторська заборгованість TOB «Сільпо Фуд» перед ФОП ОСОБА_1 станом на 31.12.2018 року становить 3 583 532,88 грн. (з ПДВ) або 2 986 277,40 грн. (без ПДВ).

Відповідно до первинних документів, даних обліку використання сировини (акт про списання товарів від 31.12.2018 №1) та технологічних карт виробництва напівфабрикатів, затверджених ФОП ОСОБА_1 , перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 до складу витрат включив 1 387 153,49 грн. - вартість сировини, що утворює основу для виготовлення продукції, використаної для виробництва відвантаженої, але неоплаченої продукції (товар, який не приймає участі у формуванні доходів ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік).

Враховуючи вищевикладене, на підставі п.177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України перевіркою зменшено витрати ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік на загальну суму 1 387 153,49 грн. - на вартість сировини, що використана для виготовлення готової продукції, яка була відвантажена ФОП ОСОБА_1 і не оплачена покупцями (товар, який не приймав участі у формуванні чистого оподатковуваного доходу).

Відповідно до п. 177.1. ст. 177 ПКУ доходи фізичниз осіб- підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за сіавками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно з п. 167.1. ст. 167 ПКУ ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Судом встановлено, що відповідачем встановлено рожбізність у 6756,18 грн. щодо суми податку, яка задеклпрована позивачем та встанолених даних перевірки, відстак, сумою основого платежу по податку на на доходи фізичних осіб суд встановив що становить - 249687,57 грн.

Разом з тим, суд вказує, що відповідачм протиправно застосовано штрафну санкцію у розмірі 3378,09 грн. до позивача, оскільки як встановлено вище перевіркою збільшено загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік на суму 37534,30 гривень.

Відповідно до вищевстановленого, суд приходить до висновку про частвове задоволення першої позовної вимоги позивача, а саме - Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) 374 531,36 грн. (триста сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 36 копійок), в т.ч. за основним платежем -249 687,57 грн. за штрафними санкціями 124 843,79 грн.

Щодо другої позовної вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму військового збору (код платежу 11011001) 32055,47 грн., в т.ч. за основним платежем 21370,31 грн., за штрафними санкціями 10685,16 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до плі. 164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового Кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних юходів. отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею ПКУ.

Об`єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською Діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).

Ставка військового збору становить 1.5 відсотки об`єкта оподаткування, визначеного її.п. 1.2 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ).

Відповідно до п.п. 1.4 п. 16 1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПКУ нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому п. 168 Кодексу, за ставкою, визначеною п.п. 1.3 п. 16 І підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу.

Отже, фізичні особи - підприємці, крім тих що обрали спрощену систему, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується військовий збір встановлено:

За період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. проведеною перевіркою визначено розмір доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується військовий збір за 2017 рік - в сумі 363323.14 грн. та за 2018 рік - 2732129.03 грн.

За рахунок не відображення фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 сум такого доходу у звітах поданих до органів ДФС, та в результаті допущених порушень податкового законодавства описаних в розділі 2.1 акта перевірки, встановлено заниження доходу в сумі за 2017 рік - 37534,30 грн. та за 2018 рік - 1387153.49 грн.

В результаті заниженням та не відображенням фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком па доходи фізичних осіб, та на який нараховується військовий збір, відбулося заниження військового збору за 2017 рік в сумі 563,01 грн. та відповідно сума нарахування штрафної санкції по військовому збору становить 281,51 грн.

Відповідно до вищевстановленого, суд приходить до висновку про часткове задоволення другої позовної вимоги позивача, а саме слід визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму військового збору (код платежу 11011001) 31210,95 грн. (тридцять одна тисяча двісті десять гривень 95 копійок), в т.ч. за основним платежем 20 807,30 грн., за штрафними санкціями 10403,65 грн.;

Щодо третьої позовної вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму ПДВ (код платежу 14010100) 53621,10 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять одна гривня 10 копійок) , в т. ч. за основним платежем 35747,40 грн., за штрафними санкціями 17873,70 грн., суд вказує наступне.

Згідно з п.п.2.6 п.2.6 розділу II Акта перевірки контролюючий орган пов`язує порушення платником п.187.1 ст. 187 ПК України у вигляді заниження ПДВ в сумі 53 621, 10 грн. у зв`язку' з включенням ФОП ОСОБА_1 до податкового кредиту вартості придбаних паливно-мастильних матеріалів для обслуговування вантажного автомобільного транспорту, що використовується для доставки сировини та перевезення готової продукції контрагентам-покупцям, а також віднесення до складу податкових зобов`язань з ПДВ вартості сировини (борошна) в операціях, що не є господарською діяльністю платника. Крім того, вказане «порушення» сутнісно пов`язане з приписуваними контролюючим органом платнику «порушеннями» законодавства про ПДФО, що були ретельно розглянуті в п.1 цієї позовної заяви.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 дійсно у 2017-2018 p.p. придбавав сировину та паливно-мастильні матеріали з метою обслуговування наявних у користуванні транспортних засобів та виробництва готової продукції задля отримання підприємницького доходу.

Відповідно до укладених цивільно правових договорів ФОП ОСОБА_1 використовує у своїй підприємницькій діяльності автомобіль МАН модель 27413 фургон-рефрижератор держ.номер НОМЕР_2 , автомобіль MERCEDES-BENZ модель 811 фургон ізотермічний С держ.номер НОМЕР_3 (докази додаються). У власності ФОП ОСОБА_1 має автомобіль ЗАЗ фургон малотонажний держ.номер НОМЕР_4 (докази додаються). Зазначені транспортні засоби використовуються ФОП ОСОБА_1 під час здійснення ним підприємницької діяльності.

Крім того, згідно із п.1.23 Акту перевірки транспортування ТМЦ відбувалось за рахунок ФОП ОСОБА_1 та за рахунок покупців.

Платник має всі необхідні первинні бухгалтерські документи (як на придбання, так і на облікування) перерахованої в Акті перевірки номенклатури ТМЦ, які досліджувались в ході проведення перевірки. Крім того, операції з придбання цих товарів знайшли належне відображення у бухгалтерській і податковій звітності ФОП ОСОБА_1 , всі податкові накладні по вказаних операціях купівлі-продажу своєчасно та в повному обсязі зареєстровані в ЄРПН. Також ГУ ДФС у Закарпатській області в Акті перевірки не висловив жодного зауваження чи застереження щодо товарності цих господарських операцій або щодо реального характеру господарської діяльності контрагентів платника.

Проте, всупереч фактичним обставинам справи та за відсутності будь-яких первинних та інших документів, які давали би можливість стверджувати про дійсні (фактичні) показники списання сировини для виробництва готової продукції та списання ПММ для транспортування сировини та продукції на користь кінцевих споживачів, контролюючий орган прийшов до хибного та нічим не підтвердженого висновку про необхідність включення цих віртуальних сум ПДВ до складу податкових зобов`язань за період січень 2017 року - грудень 2018 року. Сформовані подібним чином висновки перевірки суперечать як фактичним обставинам справи, так і вимогам ПК України та Порядку № 395.

Згідно із п.185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п.187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до окремих положень п.198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності).

Згідно із п.198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної") вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у т.ч. інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи).

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Суд звертає увагу, що Акт перевірки містить посилання на порушення платником п.198.5 ст. 198 ПК України, проте із самого тексту п.2.6 Акту перевірки жодним чином не вбачається будь-якого вчиненого платником порушення, яке би підпадало під визначення цього пункту ПК України (зокрема, в частині складення і реєстрації зведених податкових накладних за операціями, що не є об`єктами оподаткування, що звільнені від оподаткування або такими, що не пов`язані з господарською діяльністю платника).

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із п.п.201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати и в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Контролюючий орган в Акті перевірки не зазначає жодного первинного документа (в т.ч. складеної та зареєстрованої належним чином в ЄРПН податкової накладної), який би стверджував про реалізацію ТМЦ і обов`язок ФОП ОСОБА_1 , відтак, відносити суми отриманого ПДВ до складу податкових зобов`язань або про порушення ним нормативів (підтвердження) для списання ПММ і сировини.

Суд зазначає, що по водію ОСОБА_1 на автомобіль з держ.номером НОМЕР_5 ревізорам ГУ ДФС у Закарпатській області були надані зведені облікові реєстри, в яких відображався маршрут автомобіля, кількість кілометражу, кількість витраченого пального конкретно по кожному місяцю. По водію ОСОБА_4 (автомобіль з держ.номером N° НОМЕР_6 ) та по водію ОСОБА_5 (автомобіль з держ.номером № НОМЕР_7 ) до перевірки були надані шляхові листи та ITH, в яких відображався маршрут автомобіля, кілометраж і витрачене пальне.

Суд встановив, що відповідач вибірково не взяв до уваги окремі ТТН, але не зазначив в Акті перевірки підстави такого невідображення.

Таким чином, в розумінні ст. 185 ПК України операції із придбання ФОП ОСОБА_1 . ТМЦ у 2017-2018 p.p. за номенклатурою, вказаною в Акті перевірки, відносяться до об`єкта оподаткування ПДВ. А згідно з положеннями ст. 198 ПК України (з урахуванням вимог ст. 201 ПК України) підприємець як платник ПДВ має повне право на включення сум ПДВ, сплачених на користь цих контрагентів у вартості придбаних товарів (ПММ для обслуговування транспортних засобів), до складу свого податкового кредиту та вартість списаної сировини (борошна) для виготовлення готової продукції до складу податкового зобов`язання за відповідні місяці 2017-2018 років, оскільки ці витрати мають економічне обґрунтування, логічно та структурно пов`язані з виробничим процесом та типом господарювання платника податків, мають належне документальне та фактичне підтвердження, що жодним чином не заперечується ГУ ДФС у Закарпатській області в Акті перевірки. Тому за наявності документально підтвердженого факту придбання цих ТМЦ та ПММ та причинно-наслідкового зв`язку цих витрат із господарською діяльністю підприємця платник мав всі правові підстави для віднесення всієї суми ПДВ до відповідних розділів податкової звітності за відповідний період.

Підсумовуючи викладене, виявлені контролюючим органом «порушення» ФОП ОСОБА_1 вимог ст.ст. 187, 198 ПК України є такими, що реально не мали місця, спростовуються матеріалами справи і даними бухгалтерського і податкового обліку платника. Відтак, прийняте з урахуванням таких висновків ППР № від 02.08.2019 року підлягає перегляду і скасуванню.

Відтак суд приходить до висновку про підставність позовної вимоги і про її задоволення, а отже, . визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму ПДВ (код платежу 14010100) 53621,10 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять одна гривня 10 копійок) , в т. ч. за основним платежем 35747,40 грн., за штрафними санкціями 17873,70 грн.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" № на суму ПДФО (код платежу 11010100) 84925,12 грн., в т.ч. за основним платежем 57600,00 грн., за штрафними санкціями -21600,00 грн., пеня 5725,12 грн., та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" № на суму військового збору (код 1101000) 7087,09 грн. ,в т.ч. за основним платежем 4800, 00 грн., за штрафними санкціями 1800,00 грн., пеня 477,09 грн., суд вказує наступне.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 (орендар) та ФО ОСОБА_6 (орендодавець), 25.11.2015 уклали договір оренди нерухомого майна. Відповідно до пп.1.1 п.1, пп.3.2 п.З, пп.5.1 п.5 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендарю у тимчасове платне користування та володіння нежитлове приміщення, розташоване за адресою - АДРЕСА_1 . Орендна плата нараховується за кожний календарний рік із розрахунку 80 000,00 грн. на рік. Орендар перераховує або сплачує готівкою орендодавцеві оплату за оренду щороку з 1-го по 31-е травня наступного календарного року.

ФОП ОСОБА_1 (орендар) та ФО ОСОБА_6 (орендодавець), 01.08.2016 уклали договір оренди нерухомого майна. Відповідно до пп.1.1 п.1, пп.3.2 п.З, пп.5.1 п.5 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендарю у тимчасове платне користування та володіння нежитлове приміщення, розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Орендна плата нараховується за кожний календарний рік із розрахунку 80 000,00 грн. на рік. Орендар перераховує або сплачує готівкою орендодавцеві оплату за оренду щороку з 1-го по 31-е травня наступного календарного року.

ФОП ОСОБА_1 на виконання вищевказаних договорів не провів нарахування доходу фізичній особі ОСОБА_6 в сумі 320 000 грн. - орендної плати за оренду нежитлових приміщень за 2017-2018 роки.

Так, перевіркою встановлено, що в порушення пп.«а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_1 (податковий агент) не нарахував, не утримав та не сплатив (не перерахував) до бюджету податок на доходи фізичних осіб і військовий збір, що нараховуються на 320 000,00 грн. орендної плати фізичній особі ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_8 ) за 2017, 2018 роки, яка оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. В результаті чого, перевіркою донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік в сумі 28 800,00 грн., за 2018 рік - в сумі 28 800,00 грн. та військовий збір за 2017 рік - в сумі 2400 грн., за 2018 рік - в сумі 2400 гривень.

У позовній заяві позивач підтвердив, що на момент проведення перевірки (червень 2019 року) термін нарахування і сплати орендної плати за вказані приміщення за 2018 рік (травень 2019 року) дійсно настав.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволення позовної вимоги визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Д" № на суму ПДФО (код платежу 11010100) 84925,12 грн., в т.ч. за основним платежем 57600,00 грн., за штрафними санкціями -21600,00 грн., пеня 5725,12 грн.

Щодо позовних вимог визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф- на суму 119277,79 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 12753,64 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до п.2 ч.І ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.І ст. 4 Закону N2 2464 платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

У відповідності до п.1 4.2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно із п.2 ч.І ст. 7 Закону № 2464 базою для нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до ч.З ст. 7 Закону № 2464 нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

В п.п.2.5.3 п.2.5 Акта перевірки ревізори ГУ ДФС у Закарпатській області вказали на заниження позивачем розміру чистого оподатковуваного доходу, на який нараховувався ЄСВ у 2017-2018 p.p. з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, на загальну суму 162 511, 68 грн., в т.ч. за 2017 рік - 51 492, 48 грн., за 2018 рік - 111 019, 20 грн.

Слід зазначити, що оскільки перевіркою збільшено загальний оподатковуваний дохід ФОП ОСОБА_1 за 2017 рік на суму 37534,30 гривень, то відповідно до матеріалісв справи, суд встановив, що відповідачем протиправно застосовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф- на суму 8258,59 грн та відповідно протиправно застосовано штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ у розмірі 1651,72 грн.

Відповідно до вищевстановленого, суд приходить до висновку про частвове задоволення першої позовної вимоги позивача, а саме - визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф- на суму 111 019,20 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятнадцять гривень 20 копійок) та Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 11 101,92 грн. (одинадцять тисяч сто одна гривня 92 копійки)

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які б повністю спростовували б твердження позивача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення.

За приписами ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем для звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 6943,86 грн, про що в матеріалах справи міститься доказ платіжне доручення № 1755 від 04.12.2019 р. Оскільки адміністративний позов задоволено частково, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 5812,01 грн., що є сумою пропорційною до суми сплаченого збору та відповідно пропорційно суми заявленої до стягнення та задоволеної судом. Так, судом задоволено до стягення 83,7% від суми, яка була заявлена у позовних вимогазх, відповідно і розбоділ судових витрат здійснюється з урахуванням такої пропорційності. Судом не встановлено обставин, передбачених ч. 8 ст. 139 КАС України, щодо зловживання позивачем процесуальними правами або виникнення спору внаслідок неправильних дій позивача. Відповідні судові витрати належить компенсувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління державної податкової служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ) про визнання протиправними та скасування рішень та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму грошових зобов`язань з ПДФО (код платежу 11010500) 374 531,36 грн. (триста сімдесят чотири тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 36 копійок), в т.ч. за основним платежем -249 687,57 грн. за штрафними санкціями 124 843,79 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму військового збору (код платежу 11011001) 31210,95 грн. (тридцять одна тисяча двісті десять гривень 95 копійок), в т.ч. за основним платежем 20 807,30 грн., за штрафними санкціями 10403,65 грн.;

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Р" № на суму ПДВ (код платежу 14010100) 53621,10 грн. (п`ятдесят три тисячі шістсот двадцять одна гривня 10 копійок) , в т. ч. за основним платежем 35747,40 грн., за штрафними санкціями 17873,70 грн.;

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ № Ф- на суму 111 019,20 грн. (сто одинадцять тисяч дев`ятнадцять гривень 20 копійок);

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № на суму штрафних санкцій з ЄСВ 11 101,92 грн. (одинадцять тисяч сто одна гривня 92 копійки)

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 5812,01 грн. (п`ять тисяч вісімсот дванадцять гривень 01 копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління державної податкової служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 12 травня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 23 травня 2022 року.

СуддяЮ.Ю.Дору