Справа № 260/4203/21
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/4203/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 54 від 18.08.2021 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди його роботи: з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp. в ЗАТ «Тересв`янському ДОКу»;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 23.11.1983 року по 23.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`янському ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію;

4) розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.1-5).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.08.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження його страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 наступні документи: трудову книжку, диплом, військовий квиток, довідки про підтвердження стажу.

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за № 54 від 18.08.2021 року відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії по віку згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного 27-ми річного стажу роботи, а саме: період роботи з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp. в ЗАТ «Тересв`яському ДОКу», оскільки в записах трудової книжки наказ про звільнення з роботи, завірено без кодовою печаткою та відсутня інформація з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp. в довідці форми ОК-5. Отже, основною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідач вважає в записах трудової книжки наказ про звільнення з роботи, завірено без кодовою печаткою та відсутня інформація з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp. в довідці форми ОК-5. В той час, пенсійний орган погодився зарахувати позивачу період роботи з 1985 по 1988 pp. в ЗАТ «Тересв`янський ДОК», згідно довідки про заробітну плату № 07-04/522 від 04.06.2021 року, незважаючи на те, що в трудовій книжці одним записом внесено прийняття на роботу 23.11.1983 року, згідно з наказом № 674/к від 23.11.1983 року та 23.02.2003 року звільнено з роботи, згідно з наказом № 8-к від 23.02.2003 року, тобто частину стажу відповідач враховує, а іншу ні, хоч запис внесена до трудової книжки одна. В архівній довідці № 07-04/521 від 04.08.2021 року зазначено, що документи ВАТ «Тересв`янський ДОК» поступили на зберігання у незадовільному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою і записи розмиті та аркуші у справах трухляві, уражені грибком. Накази з кадрових питань (особового складу) за всі роки майже відсутні: в поодиноких роках є справи, за один, інколи за два квартали, або взагалі тільки декілька аркушів, що дуже ускладнює, для працівників архіву, пошук та підтвердження стану роботи робітникам підприємства. У зв`язку з наведеним підтвердити повний стаж не має можливості. Також у довідці зазначено, що підтвердити прийом на роботу у 1983 році не має можливості через те, що наказ № 674/к від 23.11.1983 року, записаний у трудовій книжці, та книга нарахування заробітної плати робітникам на зберігання не поступили. Також, підтвердити звільнення з роботи у 2003 році не має можливості, через те, що наказ № 8/к від 23.02.2003 року, записаний у трудовій книжці на зберігання не поступив. Книги нарахування заробітної плати робітникам за 1993-2003 pp. на зберігання не поступили. Позивачем надано копії документів, які також підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» у період з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp., а саме: сертифікат акцій від 25.04.1994 p.; накладна від 26.04.1988 p.; довідка № 114; талони № 2912, 2808, 586, 2995; товарно-транспортна накладна від 22.10.1987 р.; довідка-виклик від 30.01.1988 р.. Тобто, зазначені документи також підтверджують те, що позивач дійсно працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» у період з 1983 по 2003 роки. У зв`язку з чим позивач вважає дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у призначенні йому пенсії протиправними, позивач звернувся з даним позов до суду і просив визнати їх такими, а прийняте рішення про відмову в зарахуванні стажу та призначені пенсії - скасувати.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.25, 26).

06 жовтня 2021 року представник відповідача подав до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив з мотивів його безпідставності. Статтею 1 Закону №1058-1V передбачено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до змісту Закону №1058-IV, цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Питання з приводу подання та оформлення документів для призначення пенсії регулюються постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Постанова № 22-1).

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Пунктом 4.2 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлений у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в діючій редакції), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Разом з тим, Порядок ведення трудових книжок, у період з 01.06.1977 р. по 15.01.2002 р. був урегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 (далі - Інструкція № 162), та Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі - Інструкція 58), що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Аналогічна норма міститься також в пункті 2.4 Інструкції №58, відповідно до якої усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 3 даного Порядку, визначено, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 18 зазначеного Порядку (637-93-п) передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання |їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин] ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Зі змісту вказаних норм випливає, що для надання документів на підтвердження наявного трудового стажу законодавцем встановлений алгоритм дій, що йдуть у певній послідовності. Зокрема, основним документом, що підтверджує трудовий стаж, визначено трудову книжку. За її відсутності черговим елементом для підтвердження стажу виступають: дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу j заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та Інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За неможливості підтвердити наявний трудовий стаж будь-якими документами, законодавцем передбачено останній по черговості спосіб, а саме; встановлення трудового стажу на підставі показань не менше двох свідків, які j б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Представник відповідача у відзиві зазначив, що 10.08.2021 р. позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою №3002 про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду поданих позивачем правовстановлюючих документів органом ПФУ було прийнято рішення №54 від 18.08.2021 р. про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 з огляду на недостатність в останнього страхового стажу, визначеного ст. 26 Закону №1058-IV, - 28 років. Зокрема, згідно з наданими заявником документами, його страховий стаж склав 22 роки 5 місяців 27 днів, і до такого частково не враховано періоди роботи в ВАТ «Тересв`янський ДОК» з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp., оскільки наказ про звільнення, зазначений у записі №10 трудової книжки, засвідчено печаткою, на якій відсутній код ЄДРПОУ юридичної особи. Крім того, щодо періоду роботи позивача з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp. відсутні індивідуальні відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку (та зазначаються в довідці форми ОК-5).

Також зазначив, що період роботи з 1985 по 1988 pp. врахований до стажу відповідно до довідки про заробітну плату від 04.08.2021 р. №07-04/522.

Беручи до уваги те, що записи в трудовій книжці позивача не підтверджені первинними документами і даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку, немає жодних правових підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 .

У зв`язку з чим, просив відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.28-30).

Ухвалою суду було виправлено описку в ухвалі про відкриття провадження (а.с.35, 36).

Ухвалою суду було витребувано докази поданій справі (а.с.38, 39).

У подальшому на адресу суду відповідач надіслав належним чином завірену копію пенсійної справи (а.с.41-47).

Дослідивши подані сторонами документи матеріали справи та матеріали пенсійної справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження свого страхового стажу надав визначені Порядком подання та оформлення документи для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 наступні документи: трудову книжку, диплом, військовий квиток, довідки про підтвердження стажу (а.с.7-18).

Рішенням про відмову у призначенні пенсії за № 54 від 18 серпня 2021 року відповідачем відмовлено в призначенні позивачу пенсії за віком згідно п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного 27-ми річного стажу роботи, а саме: період роботи з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp. в ЗАТ «Тересв`яському ДОКу», оскільки в записах трудової книжки наказ про звільнення з роботи, завірено без кодовою печаткою та відсутня інформація з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp. в довідці форми ОК-5 (а.с.19, 30).

Отже, основною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідач зазначив, що в записах трудової книжки наказ про звільнення з роботи, завірено без кодовою печаткою та відсутня інформація з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp. в довідці форми ОК-5.

В той час, судом встановлено, що спору відносно періоду роботи з 1985 по 1988 pp. в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» нема та відповідачем, згідно довідки про заробітну плату № 07-04/522 від 04.06.2021 року, зараховано відповідний стаж.

У архівній довідці № 07-04/521 від 04.08.2021 року зазначено, що документи ВАТ «Тересв`янський ДОК» поступили на зберігання у незадовільному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою і записи розмиті та аркуші у справах трухляві, уражені грибком. Накази з кадрових питань (особового складу) за всі роки майже відсутні: в поодиноких роках є справи, за один, інколи за два квартали, або взагалі тільки декілька аркушів, що дуже ускладнює, для працівників архіву, пошук та підтвердження стану роботи робітникам підприємства. У зв`язку з наведеним підтвердити повний стаж не має можливості (а.с.10).

Також у довідці зазначено, що підтвердити прийом на роботу у 1983 році не має можливості через те, що наказ № 674/к від 23.11.1983 року, записаний у трудовій книжці, та книга нарахування заробітної плати робітникам на зберігання не поступили. Також, підтвердити звільнення з роботи у 2003 році не має можливості, через те, що наказ № 8/к від 23.02.2003 року, записаний у трудовій книжці на зберігання не поступив. Книги нарахування заробітної плати робітникам за 1993-2003 pp. на зберігання не поступили (а.с.10).

Як встановлено в ході судового розгляду даної адміністративної справи, позивачем надано копії документів, які також підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» у період з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp.:

- сертифікат акції від 25.04.1994 p. (а.с.18);

- накладна від 26.04.1988 p. (а.с.15);

- довідка № 114 (а.с.12);

- талони № 2912, 2808, 586, 2995 (а.с.16, 17);

- товарно-транспортна накладна від 22.10.1987 р. (а.с.14);

- довідка-виклик від 30.01.1988 р. (а.с.13).

Тобто, зазначені документи також підтверджують те, що ОСОБА_1 дійсно працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» у період з 1983 по 2003 роки.

Суд наголошує, що записи про прийняття та звільнення з роботи є послідовними, вчинені за підписом уповноважених посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

Також, у рішенні про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 , підставою для відмови у призначенні пенсії зазначено, що «відсутні відомості про роботу в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» у даних персоніфікованого обліку ОСОБА_1 з 01.01.1998 по 23.02.2003 pp., що суд визнає незаконним, оскільки, відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV з 01.01.2004 року страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Тобто, за період до 01.01.2004 року стаж зараховується згідно записів трудової книжки, які записані чітко, тобто без виправлень та підтверджуються підписом керівника та печаткою організації.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено як саме береться до розрахунку при призначення пенсії загальний стаж роботи.

Отже, вищезазначеними законодавчими нормами встановлено, що врахування даних персоніфікованого обліку до обрахунку загального стажу роботи для призначення пенсії проводите» лише з 01.01.2004 року.

Враховуючи вищезазначене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області є безпідставною, оскільки йдеться про період роботи з 1983-2003 роки в той час як зазначено вище, даний період зараховується за даними трудової книжки, а не відомостями персоніфікованого обліку, на які вказує Пенсійний фонд.

Суд окремо зазначає, що Тересв`янський ДОК тривалий період перебував у процедурі ліквідації, практично всі документи були затоплені, крім того основна частина документів взагалі втрачена, відтак до архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області було передано лише дуже незначну частину документів, які не можуть однозначно підтвердити щомісячний факт нарахування заробітної плати та роботи людини в ЗАТ «Тересв`янський ДОК».

Такий стан документів підтверджується довідкою архівного відділу, в якій зазначено, що документи ВАТ «Тересв`янський ДОК» поступили на зберігання у незадоволеному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою і записи розмиті та аркуші у справах трухляві, уражені грибком. Накази з кадрових питань (особового складу) за всі роки майже відсутні: в поодиноких роках є справи за один інколи за два квартали або взагалі тільки декілька аркушів, що дуже ускладнює для працівників архіву пошук та підтвердження стажу роботи робітникам підприємства. У зв`язку із вищенаведеним не має можливості підтвердити повний стаж роботи гр. ОСОБА_1 , 1961 року народження (а.с.10, 11).

Однак суд зауважує, що не впорядкованість трудової документації, не передання документів на зберігання до архіву, ліквідація організації, відсутність інших відомостей не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи позивача з трудового стажу, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок та бухгалтерських документів на підприємстві, їх зберігання, а тому це не може бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист.

Суд окремо зазначає, що належним та допустимим доказом, яким підтверджується, що ОСОБА_1 має право на включення періодів роботи в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» на посаді столяра-експерементальщика по п`ятому розряду в метрологічній службі з 23.11.1983 року по 23.02.2003 року до страхового стажу є записи у трудовій книжці останнього (а.с.7-9).

З огляду на викладене та враховуючи, що трудова книжка ОСОБА_1 містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу.

Частиною першою статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до вимог частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV) визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого ч. 2 ст. 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим законом.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Тобто, як зазначено вище, лише за умов відсутності трудової книжки або відповідних записів за місцем роботи трудовий стаж встановлюється іншими документами.

У даному випадку, записи про прийняття та звільнення ОСОБА_1 з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

Пунктами 2.2-2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, нормою вказаного Порядку № 637 (п. 1) чітко визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З трудової книжки ОСОБА_1 чітко вбачається, що у період з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp. працював в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» на посаді столяра-експерентальщика з 23.11.1983 по 23.02.2003 р. в ЗАТ «Тересв`янський ДОК».

При цьому, зазначені записи не містять неправильностей чи неточностей та відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держпромпраці СРСР від 20.07.1974 року № 162 (втратила чинність) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, чинних на час здійснення цих записів.

Крім того, записи про прийняття та звільнення позивача з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печаткою організації, а тому не викликають сумніву у їх достовірності.

Приписами частини другої статті 3 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенство права.

Верховенство права - це розуміння того, що верховна влада, держава та її посадові особи, мають обмежуватися законом.

Відповідно до вимог частини першої ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, (ч. 2 ст. iq Конституції України).

Практика ЄСПЛ, заснована на принципах Європейської конвенції з прав людини, що узгоджується із приписами ст. 19 Конституції України, яка встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, тобто забезпечувати відповідні гарантії проти свавільного порушення прав, свобод та інтересів юридичних та фізичних осіб.

Позитивні зобов`язання сформульовані Європейським судом під час застосування окремих статей Конвенції, зміст яких визначає усталена судова практика ЄСПЛ.

Основною характеристикою позитивних зобов`язань держави виступає те, що, по суті, вони вимагають від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини, а точніше - вжити прийнятних (розумних) та належних засобів для захисту цих прав.

Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі Звежинський проти Польщі (заява № 34049/96).

Згідно з частиною 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене та враховуючи, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу, тому суд, для зазначає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення у повній мірі, відмова відповідача щодо зарахування до страхового стажу позивача період роботи в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» з 23.11.1983 р. по 23.02.2003 р. оформлена у формі рішення за № 54 від 18.08.2021 року підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а відповідний період зарахуванню до трудового стажу позивача та як результат, вимога щодо призначення пенсії позивачу також підлягає задоволенню.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 грн., що підтверджується квитанцією № 285Т003ЕJT від 09 вересня 2021 року, в порядку статті 139 КАС України, у зв`язку із задоволення позовних вимог у повному обсязі, відповідна сума підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.6).

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за № 54 від 18.08.2021 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. і ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди його роботи: з 23.11.1983 по 23.02.2003 pp. в ЗАТ «Тересв`янському ДОКу» та призначити пенсію за віком з врахуванням відповідних періодів.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1816,00 грн. (одна тисяч вісімсот шістнадцять гривень 00 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяД.В. Іванчулинець