Справа № 607/22807/21
Суддя: Ромазан В. В.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 Справа №607/22807/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Кіренька Г.Я.

представника позивача Башуцького І.Я.

представника відповідача Дубової М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №371606737 до повідомлення серії ТЕ №00017260, винесену 26 листопада 2021 року головним спеціалістом інспектором з паркування Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради та закрити провадження у даній справі, стягнувши судові витрати.

Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначила, що 25.11.2021 року на лобовому склі транспортного засобу марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , залишено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ТЕ №00017260, у якому вказано, що головним інспектором з паркування ОСОБА_3 в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 о 10 год.49 хв. 25.11.2021 року у м.Тернополі по вул..За Рудкою, 21, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, п.33 знак 3.34 ПДР України. Як вбачається із спірної постанови, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП за те, що 25.11.2021 року о 10 год. 49 хв. транспортним засобом марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..За Рудкою, 21 чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР України. Вважає спірну постанову незаконною та необґрунтованою, винесено з порушенням законодавства України. Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Як зазначено у постанові, фотозйомка та/або відеозапис здійснювався за допомогою технічного засобу «Logik Instrument Fieldbook K80V2». При цьому, у доданому до постанови додатку «Доказова база по адміністративному правопорушенню» зазначено, серед іншого прилад фіксації ПАК «Інспектор»: ЕМ6 та фотоматеріали отримані під час зйомки правопорушення, а саме 7 фото. Інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення у постанові та додатку не зазначено. Проте,вважає, що факт порушення позивачем ПДР України, а саме вимог пункту 3.34 розділу 33 ПДР України, наданими відповідачем доказами не підтверджується. Із даних доказів відповідача, не вбачається, що позивач здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 розділу 33 ПДР України «Зупинку заборонено». На наданих фотоматеріалах не зафіксовано встановлення та місця розташування дорожнього знаку 3.34 розділу 33 ПДР України «Зупинку заборонено», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП, не зафіксовано встановлення та місця розташування дорожнього знаку 3.34, розміщення транспортного засобу позивача відносно дорожнього знаку, відстань від дорожнього знаку до транспортного засобу позивача, тощо. Окрім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що порушення позивачем вимог пункту 3.34 розділу 33 ПДР України проявилось у здійсненні зазначеним транспортним засобом зупинки в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Тернорпіль, вул..За Рудкою,21. Натомість, пунктом 3.34 розділу 33 ПДР України встановлено вимоги заборонного дорожнього знаку «Зупинку заборонено» відповідно до яких забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів. При цьому, розділом 33 ПДР України встановлено зону дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.37, 3.29, 3.33-3.37 від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Також, дія знаків 3.9, 3.10, 3-34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені. Проте, позивач вважає, що в оскаржуваній постанові не зазначено місце встановлення та розташування даного дорожнього знаку та розміщення транспортного засобу позивача відносно нього та доказами не підтверджуються. Відтак, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за здійснення зупинки транспортного засобу в районі будинку не суперечить вимогам пункту 3.34 розділу 33 ПДР України. Також, як вбачається із доказів наданих відповідачем, транспортний засіб марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 розташований праворуч на узбіччі проїзної частини по вул..За Рудкою в напрямку вул..Чехова за перехрестям (приляганням до дороги по вул..За Рудкою дороги, яка з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова). Також, транспортний засіб позивача розташований поруч з будинком №14А по вул..За Рудкою та не перебуває в районі будинку №21 За Рудкою. З наданих відповідачем фото вбачається відсутність за перехрестям (приляганням до дороги по вул..За Рудкою дороги, яка з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова) або на ньому праворуч проїзної частини по вул..За Рудкою в напрямку вул..Чехова дорожніх знаків, у тому числі дорожнього знаку «Зупинку заборонено». Перехрестя (прилягання до дороги по вул..За Рудкою дороги, яка з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова) не є місцем виїзду з прилеглих до дороги територій, адже дана дорога, яка примикає до дороги по вул..За Рудкою, призначена для наскрізного проїзду та з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова, а також є дорогою до багатоповерхових будинків №№14, 14А, АДРЕСА_1 , гаражів (паркінгу) багатоповерхового будинку №12Б та індивідуального житлового будинку №16 по вул..За Рудкою. Транспортний засіб позивача був розташований праворуч на узбіччі проїзної частини по вул..За Рудкою в напрямку вул..Чехова, за перехрестям (приляганням до дороги по вул..За Рудкою дороги, яка з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова) за яким (або на ньому) праворуч проїзної частини по вул..За Рудкою в напрямку вул..Чехова відсутній дорожній знак 3.34 розділу 33 ПДР України «Зупинку заборонено», а тому вимог пункту 3.34 розділу 33 ПДР України, позивач не порушував та відповідно в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідач Управліннямуніципальної інспекції Тернопільської міської ради подало суду відзив на позов в якому вважає, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити. Зазначили, що інспектором за паркування, з метою належного фіксування факту порушення правил зупинки, стоянки або паркування водієм транспортного засобу марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 здійснено фотофіксацію правопорушення в кількості сім фото з різних протилежних ракурсів, з відображенням: 1) дати і часу (моменту), 2) місця розташування даного транспортного засобу до нерухомих об`єктів, 3)геокординат, що повністю відповідає вимогам примітки до ст..14-2 КУпАП. Як вбачається із доданих до матеріалів справи з сайту https:// www.google.com/maps/ знак 3.34 «Зупинка заборонена» розташований з правого боку дороги за перехрестям вулиць Горбачевського та вул..За Рудкою та місця розташування даного знаку до місця зупинки автомобіля позивача не переривається перехрестям. Інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення відповідно до вимог примітки до статті 14-2 КУпАП: фотознімки з різних ракурсів, що здійснено за допомогою технічного приладу «Logik Instrument Fieldbook K80V2», який пройшов стандартизацію, що підтверджено сертифікатом експертизи, атестатом відповідності, додатком до сертифікату, що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають: 1) дату порушення 2) місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м.Тернопіль, вул..За Рудкою,21 3) географічні координати 49.5591965, 25.5948086; 4) час вчинення порушення. На адресу управління муніципальної інспекції надходять численні звернення від пожежно-рятувальної частини щодо неправомірної зупинки водіїв транспортних засобів, що в свою чергу перешкоджають виїзду пожежних автомобілів на виклики при надзвичайних ситуаціях. Фото матеріали, які долучені до справи, а також інформація про географічні координати відображені на веб сайті в мережі Інтернет, https://parking.ternopilcity.gov.ua у рубриці «порушення правил паркування», ознайомитись з якими позивач може увівши запитувану інформацію (номер постанови, номер транспортного засобу). Вважає, що оскаржувану постанову винесено співробітником інспекції у межах повноважень, у суворому дотриманні закону та відповідно до об`єктивних обставин справи, тому позов до задоволення не підлягає.

Позивачем подано відповідь на відзив у якому вона зазначила, що факт порушення позивачем ПДР України, а саме вимог пункту 3.34 розділу 33 ПДР України (вимог знаку «Зупинку заборонено»), в т.ч. матеріали фото/відеофіксації, у постанові та доданому до постанови додатку «Доказова база по адміністративному правопорушенню» не зазначено. Вважає, що факт порушення позивачем пункту 3.34 ПДР України наданими відповідачем матеріалами не підтверджується, на наданих фотоматеріалах не зафіксовано встановлення та місця розташування дорожнього знаку 3.34 розділу 33 ПДР України «Зупинку заборонено», розміщення транспортного засобу позивача відносно даного дорожнього знаку, відстань від дорожнього знаку до транспортного засобу позивача. При цьому, наведеними у відзиві на позов відомостями про розташування знаку 3.34 «Зупинка заборонена» з правого боку дороги за перехрестям вулиць Горбачевського та За Рудкою, та роздрукованими зображеннями із сайту https:// www.google.com/maps/ відповідач не обґрунтовував оскаржувану постанову, а відтак, вважає, що такі докази не були покладені в основу оскаржуваного рішення, а тому відповідач не вправі посилатися на такі докази при доказуванні правомірності свого рішення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити. Також, представник позивача, зазначив, що ОСОБА_1 до вул.За Рудкою у місті Тернополі приїхала через наскрізні проїзди із вул.Чехова після місця встановлення знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а тому не могла передбачати його місця розташування.

Представник Тернопільської міської ради Дубова М.А. вважає, що позов не підлягає до задоволення, з підстав наведених у письмових поясненнях щодо позову, відтак у його задоволенні просить відмовити за його безпідставністю.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази встановив.

Як вбачається із повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ТЕ №00017260, головним спеціалістом з паркування управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Оконським М.І. в режимі фото/відео зйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 25 листопада 2021 року о 10.49 год. в м.Тернополі по вул.За Рудкою, 21 відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.122 КУпАП, п.33 знак 33.4 ПДР України. Зазначено, що у відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу буде винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно постанови від 26 листопада 2021 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП № 371606737 до повідомлення серії ТЕ №00017260, ОСОБА_1 25 листопада 2021 року о 10 год. 49 хв. транспортним засобом марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 здійснила зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.За Рудкою, 21 чим порушила вимоги пункту 3.34 розділу 33 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Згідно з частиною 2 статті 124 Конституції України, яка є нормою прямої дії, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Законом України від 27.09.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів», уповноважено розглядати справи про порушення правил дорожнього руху інспекторів з паркування.

Так, Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради є виконавчим органом Тернопільської міської ради, підзвітним та підконтрольний Тернопільській міській раді, підпорядкованим її виконавчому комітету і міському голові.

Цим же законом ч.2 ст. 268 КУпАП доповнено реченням такого змісту: "Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу".

Відповідно до ст.279-1 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно примітки до зазначеної норми режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Таким чином, зазначеною нормою встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Статті 279-1-279-4 КУпАП не передбачають процесуальних прав та гарантій, визначених у ч. 1 ст. 268 КУпАП, а ч. 3 ст. 279-1 КУпАП передбачає обов`язок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення.

Як встановлено судом, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст.14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу за порушення правил зупинки зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному ст. 279-1 КУпАП.

Відповідно до пункту 3.34 розділу 33 ПДР України, знак 3.34 «Зупинку заборонено» відноситься до заборонних знаків, відповідно до якого забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені. Зона дії знаків 3.34-3.37 може бути зменшена - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3. Дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4, знак 3.35 - з розміткою 1.10, при цьому зона їх дії визначається за довжиною лінії розмітки (пункт 3.43 розділу 33 ПДР України).

Як роз`яснено у пункті 1.10 ПДР України, прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Пунктом 15.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Згідно із ч.3 ст.122 КУпАП, …порушення правил зупинки і стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як вбачається із наданих відповідачем фотоматеріалів, які містяться у доказовій базі по адміністративному правопорушенню, ними зафіксовано факт зупинки транспортного засобу марки «Kia Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 25 листопада 2021 року о 10.49 год. в м.Тернополі по вул.За Рудкою, 21 місце розташування якого за GPS координатами є 49.559195, 25.594809. Однак, дані фототаблиці не містять доказів, які б підтверджували, що зазначений транспортний засіб розташований безпосередньо у зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а також місце розташування такого знаку по відношенню до зазначеного транспортного засобу та нерухомих об`єктів, його GPS координати. Адже, суд зазначає, що транспортний засіб позивача розташований на правому узбіччі проїжджої частини дороги серед інших транспортних засобів, що унеможливлює встановити його місце розташування по відношенню до місця розташування вказаного заборонного знаку 3.34. Крім цього, відстань від нього до автомобіля позивача відсутня. При цьому, суд не бере до уваги докази надані представником відповідача, а саме фототаблицю із зображенням знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки такі докази не містяться у доказовій базі по адміністративному правопорушенні позивача, які слугували підставою для винесення спірної постанови. Крім цього, як вбачається із даних викопіювання карти міста Тернополя, яку було долучено позивачем, її транспортний засіб розміщений праворуч на узбіччі проїзної частини по вул..За Рудкою в напрямку вул..Чехова за перехрестям (приляганням до дороги по вул..За Рудкою, дороги, яка з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова та має наскрізний проїзд), тобто поза зоною дії знаку 3.34. При цьому, вбачається, що зазначений транспортний засіб розташований поруч з будинком АДРЕСА_2 , та не перебуває в районі будинку АДРЕСА_3 , котрий в свою чергу знаходиться на протилежному боці вул..За Рудкою. Також, суд зазначає, що дорога, яка примикає до вул..За Рудкою призначена для наскрізного проїзду та з`єднує вул..За Рудкою та вул..Чехова, відтак не є прилеглою територію в розумінні пункту 1.10 ПДР України. Крім цього, як вбачається із спірної постанови службовою особою інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Оконським М.І. зазначено, що транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 здійснив зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , чим порушено вимоги пункту 3.34 ПДР України. Проте, у спірній постанові не наведено обставин, які б свідчили, що спірний транспортний засіб розміщено позивачем саме в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонено», за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма частина 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права про своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 62 Конституції України закріплено те, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішення позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС від 17.07.2019 року у справі №655/470/16.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до вимог частини 3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування спірної постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат судом береться до уваги те, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в тому числі належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем представлено суду договір від 29 листопада 2021 року, укладений між адвокатом Фльорків Л.В. та адвокатським об`єднанням «Сила Права» в особі старшого партнера Башуцького І.Я. на надання правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення. У пункті 4.5 зазначеного договору сторонами передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правової допомоги і її вартість. Крім цього, позивачем надано додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 29.11.2021 року у якому зазначено види правової допомоги, а також те, що за одну годину представництва в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо Клієнт сплачує адвокатському об`єднанню гонорар у розмірі 1000 грн. Крім цього, позивачем додано акт №1 обсягу наданої правничої допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 року підписаний сторонами, у якому зазначено, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 року та додатку №1 від 29.11.2021 року до цього договору, адвокатське об`єднання надало, а Клієнт отримав правничу (правову) допомогу в наступному обсязі: - формування правової позиції, підготовка та подання заяви 4 год. на суму 4000 грн.; збір доказів, в т.ч. складання адвокатських запитів 1 год. 1000 грн., а всього 5000 грн. Також, позивачем додано акт №2 обсягу правничої допомоги до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 року, підписаний сторонами, у якому зазначено, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги від 29.11.2021 року та додатку №1 від 29.11.2021 року до цього договору, адвокатське об`єднання надало, а Клієнт отримав правничу (правову) допомогу в наступному обсязі: - ознайомлення із відзивом на позов, підготовка та подання відповіді на відзив 2 год. 2000 грн., участь у судових засіданнях 2 год. 2000 грн., а всього 4000 грн.

Суд, дослідивши докази, надані представником позивача на підтвердження наданої правничої допомоги та розмір понесених позивачем витрат, вважає, що співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг буде відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 гривень. При цьому, судом при розрахунку витрат на правничу допомогу затрачених позивачем береться до уваги участь представника позивача в одному судовому засіданні.

Також, при вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу судом також взято до уваги правовий висновок, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням викладеного, ураховуючи конкретні обставини справи, участь представника позивача у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, а також частковому відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу на суму 1 000 гривень.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,задовольнити частково.

Постановупро накладення адміністративного стягнення серії РАП №371606737 до повідомлення серії ТЕ №00017260 від 26 листопада 2021 року, згідно якої ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., скасувати.

Адміністративну справу відносноОСОБА_4 за частиною 1 статті 122 КУпАП провадженням закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., а також 1000 (одну тисячу) грн.. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Рішення складено та проголошено судом 19 травня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан