Справа № 260/6415/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2022 рокум. Ужгород№ 260/6415/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Рошко Л.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Ужгородська міська рада Закарпатської області представник Пекар Віталій Іванович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова,3, ), в якому, з урахуванням закриття провадження в частині позовних вимог, просить: "1. Відкрити провадження за позовом ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу; 2. Призначити справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін в судове засідання; 3. Стягнути з Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_2 319081 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку визнанням розпорядження про звільнення незаконним та поновлення на роботі.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 19 січня 2022 року було закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Позовну заяву на підставі ухвали Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2022 року після відкриття залишено без руху на підставі статті 171 частини 13 КАС України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2022 року було закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 206035,16 грн та продовжено розгляд даної справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 260/192/21, позивача було поновлено на роботі у зв`язку із встановленим незаконним звільнення позивача з займаної ним посади, однак не було вирішено питання щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним позовом.

На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, де вказано, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню. Таку позицію обґрунтовано тим, що суди у справі 260/192/21 не вирішили питання стягнення на користь позивача середнього заробітку як компенсації за вимушений прогул, а тому вважали, що у ОСОБА_1 відсутнє право яке підлягає захисту в цій частині. Натомість ОСОБА_1 не оскаржував рішення судів у справі № 260/192/21 в апеляційному чи касаційному порядку з цих мотивів. Також ним не заявлялись вимоги щодо ухвалення додаткового судового рішення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, 28 вересня 2020 року розпорядженням Ужгородського міського голови № 148- р "Про звільнення ОСОБА_2 " позивача було звільнено з посади першого заступника міського голови у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників.

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду" рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року у справі № 260/192/21 позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Розпорядження Ужгородського міського голови за № 148-р від 28 вересня 2020 року "Про звільнення ОСОБА_1 " з посади першого заступника міського голови у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників. Поновлено ОСОБА_1 на займаній до звільнення посаді першого заступника міського голови Ужгородської міської ради з 29 вересня 2020 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 29 вересня 2021 року у справі № 260/192/21 Апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року змінено, доповнивши його в частині мотивів поновлення строку звернення до суду. В решті рішення суду залишено без змін.

Таким чином, судом встановлено, що вказаним судовими рішеннями було встановлено незаконне звільнення позивача з займаної ним посади та поновлення його на роботі, однак не було вирішено питання щодо виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним позовом.

Так, відповідно до статті 43 частини 1 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі актів Кабінету Міністрів України в межах бюджетних асигнувань.

Статтею 21 частиною 1 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до статті 235 частини 2 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно із статтею 235 частиною 3 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, нормами КЗпП України передбачено, що питання про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу вирішується у разі поновленні на роботі.

Питання стягнення коштів за вимушений прогул через незаконне звільнення підлягає розгляду тим же судом, який і розглядає спірні відносини про поновлення працівника на роботі, це є прямим приписом КЗпП України.

Позовна вимога незаконно звільненого працівника про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул може міститись, як у позовній заяві щодо поновлення його на роботі, так і бути самостійним окремо сформованим позовом.

Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року (справа № 826/14/16) зазначив, що стаття 235 КЗпП України, крім превентивної функції щодо незаконного управлінського рішення роботодавця, виконує ще й функцію соціальну по відношенню до працівника, задовольняючи його потребу щодо наявності засобів до існування на період від незаконного звільнення до поновлення на роботі (посаді) шляхом компенсації певних втрат заробітку, що він зазнав у зв`язку із звільненням.

Верховний Суд зауважив, що за умови встановлення судом факту незаконного звільнення особи, час вимушеного прогулу працівника повинен бути оплаченим незалежно від вирішення цієї вимоги в одному позовному провадженні одночасно із вирішенням питання про поновлення на роботі чи в різних.

Необхідно враховувати, що КЗпП України передбачає компенсацію за вимушений прогул через незаконне звільнення, яка слідуючи приписам норм трудового законодавства, повинна бути присуджена і обрахована судом з дня незаконного звільнення по дату винесення судового рішення щодо поновлення особи на посаді.

Отже, в даному випадку, наведене вище, дає змогу прослідкувати нерозривний зв`язок між фактом поновлення особи на роботі та наявності у нього права на стягнення з роботодавця середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Умови обчислення середньої заробітної плати визначаються Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" (далі Порядок № 100) та згідно пункту "з" статті 1 Порядку № 100 цей Порядок застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Пунктом 2 абзацом 3 Порядку № 100 встановлено, що обчислення середньої заробітної плати, передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 8 абзацу 1 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки про Ужгородської міської ради Закарпатської області від 10 грудня 2021 року № 06-12/525, середньомісячний заробіток позивача складає 38389,70 грн (а.с. 18).

Судом встановлено, що позивача було звільнено з посади 28 вересня 2020 року, рішенням суду у справі № 260/192/21 позивача було поновлено на посаді з 29 вересня 2020 року, а тому останнім днем роботи позивача є 28 вересня 2020 року, тобто дата звільнення 28 вересня 2020 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 29 вересня 2020 року у позивача почався вимушений прогул.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 29 липня 2019 року № 1133/0/206-19 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік" кількість робочих днів за період вимушеного прогулу з 29 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року складає 174 робочих днів, а саме: за вересень 2020 року 2 робочих днів, за жовтень 2020 року 21 робочий день, за листопад 2020 року 21 робочих днів, за грудень 2020 року 22 робочих днів. Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік" за січень 2021 року 19 робочих днів, за лютий 2020 року 20 робочих днів, за березень 2021 року 22 робочих днів, за квітень 2021 року 22 робочих днів, за травень 18 робочих днів, за червень 7 робочих днів.

Кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 29 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року складає 174 робочих днів, а загальна сума середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 29 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 310689,18 грн.

Відповідно до статті 371 пункту 2 КАС України негайно виконуються рішення суду, зокрема, про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Відтак, рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 38389,70 грн підлягає до негайного виконання.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 371 частини 1 пунктів 2, 3 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць в розмірі 38389,70 грн.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до статті 139 частини 4 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Визначаючи співмірність понесених витрат з урахуванням складності справи та задоволення позову частково, суд вважає, що понесені позивачем у даній справі судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в сумі 3106,90 грн.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ужгородської міської ради Закарпатської області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова,3, ) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути із Ужгородської міської ради Закарпатської області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 29 вересня 2020 року по 09 червня 2021 року у розмірі 310689,18 (триста десять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять гривень 18 копійок) гривень, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення суду частині стягнення із Ужгородської міської ради Закарпатської області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 38389,70 (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят дев`ять гривень 70 копійок) гривень.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Ужгородської міської ради Закарпатської області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 3, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір по справі у розмірі 3106,90 (три тисячі сто шість гривень 90 копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 16 травня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 24 травня 2022 року.

СуддяС.Є. Гаврилко