Справа № 160/21190/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Управління Державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області, Жовтоводської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява від представника Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до Управління Державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області, Жовтоводської міської ради, в якому позивач просить суд:
В іншій частині позовних вимог відмовлено у відкритті провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
10.12.2021 року до суду від Управління державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому останнє просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Управління не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані стороною виконавчого провадження, ані особою, що здійснює безспірне списання коштів за рішенням суду. Управління не має підстав для зупинення операцій Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради.
14.12.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив УДКСУ у м. Жовті Води Дніпропетровської області, у якій позивач зазначає, що позиція відповідача будується на загальних фразах із законодавства та без фактичного підґрунтя.
17.12.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив Жовтоводської міської ради, у якій позивач відкидає доводи відповідача щодо внесення до бюджетної програми наказів суду, зазначаючи, що цей факт не впливає якісно на їх виконання. Зазначає, що кошти між стягувачами мають розподілятися більш рівноцінно. Наголошує на тому, що бюджетна програма відповідача не відповідає Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів № 845, затвердженому Кабінетом Міністрів України від 03.08.2011 року, Конституції України та іншим нормативно-правовим актам.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 у справі № 904/3731/18 заяву Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" задоволено повністю, звернуто стягнення на заборгованість Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради перед Комунальним підприємством "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради", присуджену до стягнення постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2020 у справі № 904/3190/19, в межах суми заборгованості Комунального підприємства "Виробниче житлово-ремонтно-експлуатаційне об`єднання "Жовтоводської міської ради" перед Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпровські електромережі" у розмірі 9 472 534 грн. 45 коп., яка складається з 8 476 245 грн. 04 коп. заборгованості за договором, 637 545 грн. 72 коп. інфляційних втрат, 218 903 грн. 27 коп. 3% річних, 139 840 грн. 42 коп. витрат зі сплати судового збору в рахунок виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2018 у справі №904/3731/18, про що видано наказ.
15.09.2020 року позивач звернувся до Управління державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області із заявою про звернення стягнення на заборгованість Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у розмірі 9472534,45 грн. на підставі наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2020 року по справі № 904/3731/18.
Рішенням Жовтоводської міської ради від 25.09.2020 року №2964-58/VII затверджено Бюджетну програму «Виконання судових рішень та виконавчих документів Жовтоводською міською радою» на 2019-2015 роки» (зі змінами та доповненнями).

Після отримання ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 року по справі № 904/3731/18 та від 20.08.2020 року по справі № 904/11170/16 вони включені до Бюджетної програми.

Листами Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 19.05.2021 року за №1/1-855-01-12 та № 1/1-854-01-12 повідомлено позивача про те, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів. При цьому виплата коштів здійснюється у відповідності до Бюджетної програми.

01.10.2021 року позивач подав до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області з копією на Державну казначейську службу України скаргу на бездіяльність Управління державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області щодо виконання останнім ухвал Господарського суду Дніпропетровської області від 30.07.2020 року по справі № 904/3731/18 та від 20.08.2020 року по справі № 904/11170/16 та просив забезпечити вжиття всіх належних заходів з метою своєчасного виконання зазначених ухвал.

Враховуючи, що на даний час позивачем відповіді на скаргу не отримано, а вищезазначені ухвали не виконано, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; зокрема затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.21997 року (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 280/97-ВР органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Пунктом 23 частини 1 статті 26 Закону № 280/97-ВР до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього, затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна програма - сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій.

Відповідно до п. 45 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України рішення про місцевий бюджет - нормативно-правовий акт Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації або виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання бюджету протягом бюджетного періоду.

Паспорт бюджетної програми - документ, що визначає мету, завдання, напрями використання бюджетних коштів, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), та цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник бюджетних коштів (п. 40 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Частиною 2 статті 77 Бюджетного кодексу України передбачено, що місцеві бюджети затверджуються рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради до 25 грудня (включно) року, що передує плановому.

Згідно зі ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Закону № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах своїх повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР).

Ефективність бюджетних рішень значною мірою залежить від процедур їх прийняття.

Бюджетний кодекс України визначає бюджетний процес як регламентований бюджетним законодавством процес складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання, а також контролю за дотриманням бюджетного законодавства (п. 10 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Розуміння бюджетного процесу полягає в тому, що вся діяльність, яка базується на владних повноваженнях тих чи інших органів, має бути підпорядкована суворим процедурним формам, що забезпечують законність, доцільність та обґрунтованість цієї діяльності. Тому чіткий порядок, ретельно розробленій і регламентований у всіх своїх елементах, вимагається не лише для організації й узгодження роботи всієї системи державних органів чи органів місцевої влади або місцевого самоврядування з формування та виконання бюджету, а й для правильного розв`язання проблем, що його супроводжують.

Приписами ст. 116 Бюджетного кодексу України встановлено, що порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 2 вказаного Кодексу завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з приписами частини 1 статті 9 цього Кодексу розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів належними та допустимим доказами має довести саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Жовтоводської міської ради від 25.09.2019 року №2964-58/VII затверджено Бюджетну програму «Виконання судових рішень та виконавчих документів Жовтоводською міською радою» на 2019-2020 роки, передбачено в міському бюджеті міста Жовті Води на 2019-2020 роки видатки для забезпечення виконання судових рішень.

Рішенням Жовтоводської міської ради від 27.01.2021 року №163-4/VIIІ внесено зміни до рішення Жовтоводської міської ради від 25.09.2019 року №2964-58/VII шляхом затвердження Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Жовтоводською міською радою» на 2019-2025 роки в новій редакції, зокрема внесенео до переліку програми ухвали Господарського суду від 30.07.2020 року у справі №904/3731/18 та від 20.08.2020 року у справі №904/11170.

При цьому, всупереч вищевикладеним положенням законодавства, заявляючи вимоги про визнання неправомірним та скасування пункту 5 Бюджетної програми «Виконання судових рішень та виконавчих документів Жовтоводською міською радою» на 2019-2025 роки, затвердженої рішенням Жовтоводської міської ради від 25.09.2019 №2964-58/VII, зі змінами, внесеними рішенням Жовтоводської міської ради №163-4/ VIIІ від 27.01.2021, позивач не оскаржує саме рішення Жовтоводської міської ради від 25.09.2019 №2964-58/VII, як і не оскаржує процедуру складання, розгляду, затвердження, внесення змін чи виконання Бюджетної програми та звітування про її виконання. Натомість позивач зазначає про нерівноцінне розподілення коштів Бюджетною програмою.

Так, згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Такого правового висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 у справі № 825/602/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За результатом розгляду даної справи судом не встановлено порушення

Жовтоводською міською радою процедури складання, розгляду, затвердження, внесення змін чи виконання Бюджетної програми та/або звітування про її виконання, за таких обставин на даний час зобов`язання за рішенням суду відповідача внести зміни до Бюджетної програми, якими передбачити вжиття заходів та виділення коштів у рівних частинах, набуде ознак втручання суду у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування у сфері регулювання бюджетних відносин, що є неприпустимим і суперечить завданням адміністративного судочинства.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який довів правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 242- 246, 257, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, буд. 22, ) до Управління Державної казначейської служби України у м. Жовтих Водах Дніпропетровської області (52210, м. Жовті Води, вул. Хмельницького, 9, ), Жовтоводська міська рада (52200, м. Жовті Води, бульвар Свободи, 33, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко