Справа № 200/1022/22
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2022 року Справа№200/1022/22

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18 січня 2022 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області про визнання протиправними дії відповідача в частині випати щорічної разової допомоги до 5 травня у розмірі встановленому постановою КМУ від 8 квітня 2021 року №325 Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в Про жертви нацистських переслідувань; зобов`язання відповідача здійснити нарахування щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 року, позивачеві, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 13 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війні, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року та Рішення Конституційного суду від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 з урахуванням виплачених сум; стягнення з відповідача нараховану та несплачену своєчасно виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 року, позивачеві, як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 13 Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війні, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року та Рішення Конституційного суду від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 з урахуванням виплачених сум, а саме 10761,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок захворювання пов`язаного з роботою по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, зокрема, що встановлені ст.13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту - щорічно до 5 травня отримувати разову грошову допомогу у розмірі 8 мінімальних пенсій, проте, у 2021 році отримав допомогу в розмірі 3391,00 грн. Позивач вважає, що при виплаті щорічної одноразової допомоги до 5 травня відповідачем не враховано рішення Конституційного Суду України у справі щодо відповідності Конституцій України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, та допущена бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача щодо значного зменшення розміру виплати до 5 травня, передбаченої положеннями статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

15 лютого 2022 року відповідач надав відзив на адміністративний позов у якому вказав на помилковість твердження позивача щодо права на отримання допомоги у розмірі восьми мінімальних пенсії за віком, оскільки згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року передбачено право на виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю ІІ групи у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком. Проте на час виплати позивачеві у 2021 році щорічної разової допомоги до 5 травня одночасно діяв Закон №3551 і Постанова №328/5. Так, сума разової грошової допомоги у 2021 році призначена позивачеві відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань від 8 квітня 2021 року №325, якою установлено, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551, особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи здійснюється у розмірі 3906 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено положенням статті 13 Закону №3551. На теперішній час відповідач не має законних підстав для перерахунку та виплату позивачеві недоотриманої одноразової виплати до 5 травня за 2021 рік.

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ (у письмовому провадженні), витребувано у відповідача докази по справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи та має право на пільги та компенсації, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

29 жовтня 2021 року позивач звернувся до управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації щодо здійснення перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік.

Листом від 9 грудня 2021 року №У-95-11 відповідач повідомив, що у 2021 році позивачеві, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи виплачена допомога до 5-го травня в розмірі 3391,00 грн., згідно списків Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Разом з тим, довідкою про отримання допомоги, що надана відповідачем на вимоги ухвали суду, підтверджується, що позивачеві у квітні 2021 року здійснено виплату щорічної допомоги до 5 травня у розмірі 3906,00 грн.

Тобто матеріалами справи підтверджується виплата позивачеві щорічної разової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі 3906,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Правовий статус ветеранів війни визначає Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі - Закон України № 3551-XII).

Пільги особам з інвалідністю внаслідок війни встановлені статтею 13 вказаного Закону.

Законом України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25 грудня 1998 року статтю 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту було доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року (набрав чинності 01 січня 2008 року) статтю 13 частину 5 Закону України № 3551-XII викладено у такій редакції: " Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення підпункту "б" підпункту 1 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 107-VI від 28 грудня 2007 року.

У подальшому Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 зазначене положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 відновлено дію частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам ІI групи вісім мінімальних пенсій за віком.

Разом з тим відповідно до Додатку до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2021 року №325 (далі - Постанова №325), разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі 3906 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №325.

При цьому суд зауважує, що дію наведеної вище норми Закону №3551-XII у 2021 році не зупинено, вона не втратила чинність, зміни до названого Закону законодавцем не вносились.

Також суд наголошує, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів Закону №3551-ХІІ.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин, позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи, має право на одержання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік установлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2021 року 1769,00 гривень.

Отже, розмір разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у 2021 році становить 14152,00 грн. (1769,00 грн. х 8). Виплата позивачеві у 2021 році разової грошової допомоги у сумі 3906,00 грн. не відповідає статті 13 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Таким чином, сума недоотриманих позивачем коштів становить 10246,00 грн.

Слід зазначити, що Уряд України, обмежуючи розмір грошової допомоги до 5 травня у 2021 році у Постанові №325, всупереч правовій позиції КСУ, викладеній у Рішенні від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, зумовив ситуацію, де розпорядники бюджетних коштів, виконуючи вимоги Постанови КМУ, вимушені діяти з порушенням прав та гарантій осіб, на яких поширюються положення Закону №3551-XII. Однак, необхідність виконання відповідачем, як розпорядником бюджетних коштів, вимог Постанови №325, не звільняє відповідача від відповідальності за порушення конституційного права позивача на належний соціальний захист.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Частинами першою, другою статті 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Суд зауважує, що вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

При розгляді даної адміністративної справи суд ураховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року по справі №440/2722/20, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року, що є зразковим рішенням для справ, у яких предметом спору є оскарження дій (бездіяльності) органу, уповноваженого здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) щодо нарахування і виплати разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги у 2021 році в розмірі, передбаченому статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Таким чином, оскільки відповідачем не доведено правомірності дій щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році у меншому розмірі ніж вісім мінімальних пенсій за віком, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача з точки зору його ефективності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача недоотриманих сум.

Разом з тим, ураховуючи, що недоотримана частина допомоги становить 10246,00 грн., а не як зазначив позивач - 10761,00 грн., позовні вимоги слід задовольнити частково.

При розгляді даної адміністративної справи суд ураховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29 вересня 2020 року у справі №440/2722/20.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області щодо не нарахування та невиплати щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Покровської районної державної адміністрації Донецької області (місцезнаходження: Донецька область, м. Покровськ, вул. Торгівельна, б. 11; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) недоплачену суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в розмірі 10246,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв