Справа № 580/5218/21
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5218/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Степанюка А.Г.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року, суддя Гаращенко В.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Центрального відділу ДВС у м. Черкаси Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання дій неправомірними, скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та відшкодування шкоди,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.12.2021, просили:

ОСОБА_1 просить визнати неправомірним та скасувати:

- по Н2О (ухвала 19.01.2021 -дод 1):

1) п. 2 постанови 63771881 від 27.01.2021 по виведенню в окреме (нове) виконавче провадження виконавчих витрат (дод 3);

2) постанову 64322296 від 28.01.2021 про стягнення виконавчих витрат (дод 4);

- по Q (ухвала 05.02.21 дод 11);

3) визнати протиправним розпорядження №63771881 від 14.01.2021 на перерахування 53,07 грн. виконавчих витрат на користь ДВС;

4) визнати протиправним розпорядження №64322296 від 10.02.2021 про перерахування виконавчих витрат 69 грн. та 85,23 грн.;

5) визнати протиправним розпорядження №64322296 від 16.02.2021 на перерахування із пенсії (300,73 грн., які надійшли 09.02.2021 на депозитний рахунок ДВС) 146,50 грн. на користь АТ "Укрпошта";

6) п. 2 постанови 63842349 від 09.02.2021 і постанови (№ невідомий - не наданий) про стягнення виконавчих витрат;

7) визнати протиправним розпорядження №63842349 від 15.01.2021;

ОСОБА_2 просить визнати дії неправомірними ОСОБА_3 та скасувати:

- по Н2О:

2.1) п. 2 постанови 63772254 від 27.01.2021 та постанову 64310661 від 27.01.2021 про стягнення виконавчих витрат;

2.2) визнати незаконним розпорядження держвиконавця ОСОБА_3 за №64310661 від 10.06.2021;

- по Q:

2.3) аналогічні постанови:

- п. 2 постанови №63843320 і постанову №64451294 від 10.02.2021;

- визнати незаконним розпорядження 64310661 від 10.02.2021;

2.4) визнати протиправним розпорядження ОСОБА_4 у виконавчому провадженні №64451294 від 10.02.2021;

3.1) Із стягнутих із пенсії 641,84 грн. 09.02.2021 повернуто 11.03.2021 ОСОБА_2 тільки 212,24 грн., підлягає поверненню 429,60 грн., підлягають відшкодуванню 37,50 грн. та 60,00 грн. як відшкодування збитків - поштові витрати і ксерокопії; 500000 грн. моральної шкоди;

3.2) зобов`язати ДВС повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнуті із пенсії кошти в сумі 523,03 грн.; компенсувати моральну шкоду в сумі 1000000 грн.;

4. Визнати неправомірними та скасувати у всіх виконавчих провадженнях номери яких не відомі по Q (теплу) постанови на ім`я ОСОБА_1 .

5. Зобов`язати відповідача анулювати записи в усіх реєстрах (відомих та невідомих) стосовно арештів та іншого, і надати позивачам підтвердження.

Відповідно до ухвали судді Черкаського окружного адміністративного суду від 13.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Судом не прийнято до розгляду позовні вимоги про визнання протиправними дій ДВС та скасування постанов №64322247 від 28.01.2021 щодо ОСОБА_5 та №64322180 від 28.01.2021 щодо ОСОБА_6 .

Відповідно до протокольної ухвали від 22.03.2022 суд першої інстанції перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що оскільки виконавчі документи скасовано, тому не може існувати ніяких законних підстав для стягнення з позивача будь-яких сум, в тому числі виконавчого збору та витрат даного виконавчого провадження. Так як відповідач такі стягнення здійснив, позивачі вважають, що їх права були порушені , звернулись до суду з даном позовом у якому, окрім того, просять стягнути моральну шкоду, яка на їхню думку завдана протиправними діями посадових осіб відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що діяв у межах своїх повноважень та на підставі закону. Вирішуючи питання нарахування та стягнення витрат виконавчого провадження, відповідач взяв до уваги фактичні витрати під час організації та проведення виконавчих дій, які здійснення ним (виконавцем) на виконання рішення. Фактично понесені витрати виконавчого провадження не зникають із скасуванням рішення на підставі якого виданий виконавчий документ, оскільки вже понесені державою, в особі органу примусового виконання.

Окрім того, відповідач зазначив, що доводи позивачів щодо поважності причини пропуску строку зводяться лише до припущень попри те що, спірні постанови від 28.01.2021 та від 01.02.2021 з супровідним листом направлені на адресу боржника, що підтверджується списком №696 згрупованих поштових відправлень за 29.01.2021 та 03.02.2021.

Відповідно до рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м. Черкаси, просп. Хіміків, 50, ) повернути на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 508 (п`ятсот вісім) грн. 03 коп.

Зобов`язано Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (18018, м. Черкаси, просп. Хіміків, 50, ) повернути на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 414 (чотириста чотирнадцять) грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2022 клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без розгляду.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували наступні виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_7 :

- виконавче провадження № 63771881 з виконання судового наказу № 712/1007/20, виданого 08.10.2020 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Черкасиводоканал» боргу в сумі 3660,61 грн.

В межах виконавчого провадження № 63771881 державним виконавцем прийнято постанови від 01.12.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн. та стягнення виконавчого збору в сумі 366,06 грн.

На депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти, які стягнуті з боржника та відповідно до розпорядження державного виконавця №63771881 від 14.01.2021 розподіленні на користь витрат виконавчого провадження в сумі 53,07 грн.

27.01.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасуванням ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.01.2021 судового наказу 4712/1007/20.

Пунктом 2 постанови від 27.01.2021 передбачено виділення в окреме провадження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

2) виконавче провадження № 64322296 з виконання постанови Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси № 63771881 виданої 01.12.2020 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 154,23 грн.

На депозитний рахунок відділу ДВС надійшли кошти в сумі 300,73 грн., які стягнуті з боржника ОСОБА_1 , надійшли на депозитний рахунок ДВС та відповідно до розпорядження державного виконавця №64322296 від 16.02.2021, грошові кошти в сумі 146,50 грн. повернуті як надмірно стягнуті на ОСОБА_8 , на рахунок АТ «Укрпошта», який відкрито в АТ «Ощадбанк».

Решта грошових коштів в сумі 154,23 грн. використана на погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 64322296.

10.02.2021 у межах виконавчого провадження № 64322296 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого документа.

3) виконавче провадження № 63842349 з виконання судового наказу № 712/8088/19, виданого 03.07.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_9 на користь комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 20442,58 грн.

В межах виконавчого провадження № 63842349 державним виконавцем прийнято постанови від 08.12.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн. та стягнення виконавчого збору в сумі 2044,26 грн.

На депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 300,73 грн., які стягнуті з боржника ОСОБА_1 та відповідно до розпорядження державного виконавця № 63842349 від 15.01.2021 розподілені:

-84,93 грн. на користь комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго»;

-8,5 грн. виконавчого збору;

-69 грн. витрат виконавчого провадження;

-138,30 грн. витрат виконавчого провадження.

09.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63842349 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасуванням ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.02.2021 судового наказу № 712/8088/19.

Водночас, на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували наступні виконавчі провадження відносно боржника ОСОБА_2 :

- виконавче провадження №63772254 з виконання судового наказу № 712/1007/20, виданого 08.10.2020 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь КП «Черкасиводоканал» боргу в сумі 3660,61 грн.

В межах виконавчого провадження №63772254 державним виконавцем прийнято постанови від 01.12.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн. та стягнення виконавчого збору в сумі 366,06 грн.

27.01.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №63772254 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасуванням ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.01.2021 судового наказу 4712/1007/20.

Пунктом 2 постанови від 27.01.2021 передбачено виділення в окреме провадження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

2) виконавче провадження № 64310661 з виконання постанови Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси № 64310661 виданої 26.01.2021 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн.

На депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 641,84 грн., які стягнуті з боржника ОСОБА_2 та відповідно до розпорядження державного виконавця №64310661 від 10.02.2021 розподіленні в якості витрат у зведеному виконавчому провадженні №64230058 в сумі 69 грн. та 138,30 грн.

10.02.2021 у межах виконавчого провадження № 64310661 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого документа.

18.02.2021 на підставі розпорядження державного виконавця №64310661 та платіжного доручення №35348 від 18.02.2021 грошові кошти в сумі 227,24 грн. повернуті, як надмірно стягнуті на користь ОСОБА_2 , на рахунок АТ «Укрпошта», який відкрито в АТ «Ощадбанк».

3) виконавче провадження № 63843320 з виконання судового наказу № 712/8088/19, виданого 03.07.2019 Соснівським районним судом м. Черкаси, про стягнення з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Черкаситеплокомуненерго» боргу в сумі 20442,58 грн.

В межах виконавчого провадження № 63843320 державним виконавцем прийнято постанову від 08.12.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн.

09.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63843320 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасуванням ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.02.2021 судового наказу № 712/8088/19.

Пунктом 2 постанови від 09.02.2021 передбачено виділення в окреме провадження постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

4) виконавче провадження № 64451294 з виконання постанови Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси № 63843320 виданої 09.02.2021 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 207,30 грн.

Частина грошових коштів в сумі 641,84 грн, які надійшли на депозитний рахунок ДВС, відповідно до платіжних доручень №33659 від 10.02.2021 на суму 69 грн та №33660 від 10.02.2021 на суму 138,30 грн., в загальному розмірі 207,30 зараховані для погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 64451294.

10.02.2021 у межах виконавчого провадження № 64451294 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним фактичним виконанням виконавчого документа.

Надаючи оцінку правоідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 7 ст. 27 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 2 розд. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9 - 15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції закінчення виконавчого провадження має наслідком стягнення з боржника виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Проте, закінчення виконавчого провадження з підстав скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, не передбачає стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Тлумачення вищенаведених законодавчих норм вказує, що боржник не повинен нести негативні наслідки у вигляді сплати витрат у виконавчому провадженні з виконання судового рішення, яке в подальшому скасовано судом, оскільки це не передбачено положеннями закону.

Як наслідок, виділення в окреме провадження постанов про стягнення витрат виконавчих проваджень та подальше відкриття виконавчих проваджень щодо виконання постанов про розмір витрат виконавчих проваджень, знаходиться поза межами правового поля.

Разом з тим, оскільки всі вищеперелічені виконавчі провадження закінчено, а витрати виконавчих проваджень стягнуто з позивачів, тому скасування постанов та розпоряджень відповідача не забезпечує ефективного захисту порушених прав.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі №21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі №804/14800/14.

Колегія судідв погоджуєтся з висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачів, є зобов`язання відповідача повернути стягнуті з останніх витрати виконавчих проваджень, зокрема, на користь ОСОБА_10 підлягають поверненню грошові кошти в сумі 508,03 грн (53,07+154,23+300,73) та на користь ОСОБА_2 підлягають поверненню грошові кошти в сумі 414,60 грн (69+138,30+69+138,30).

Що стосується питання стягнення моральної шкоди, то суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні таких позовнх вимог, з огляду на наступне.

У п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, позивачі не надали доказів, які б підтвердили наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджували наявність моральної шкоди завданих саме діями органом ДВС, що в свою чергу свідчить про неналежність її підтвердження.

Отже, позивачами не доведено, що стягнення витрат виконавчих проваджень призвела до їх моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від них додаткових зусиль для організації свого життя.

Окрім того, суд першої інстанції вірно відмовив позивачам у задоволенні вимог про зобов`язання відповідача анулювати записи в усіх реєстрах (відомих та невідомих) стосовно арештів та іншого, і надати позивачам підтвердження, так як доказів того, що за результатами вчинених виконавчих дій у вищенаведених виконавчих провадженнях залишаються чинними арешти рухомого чи нерухомого майна, а також арешти рахунків чи записи у певних реєстрах, позивачі не надали і такі докази у справі відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги скаржників про не розгляд судом першої інстанції всіх заявлених позовних вимог та не правильний розгляд заявлених клопотань, колегія суддів зазначає таке.

Так, скаржники зазначають, що судом не були розглянуті їх вимоги щодо визнання дій ДВС в особі ОСОБА_11 неправомірними та скасування постанови ВП 64322247 від 28.01.2021 та ВП64322180 від 28.01.2021.

Як убачається з протоколу судового засідання від 22.12.202 (а.с.244, т.2), в ході розгляду справи в судовому засіданні суд розглянув питання прийняття заяви про уточнення та збільшення позовних вимог (а.с.220,т.2) та за наслідками розгляду прийняв протокольне рішення про прийняття до розгляду заяви про уточнення та доповнення позовних вимог лише в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно заяви про уточнення і збільшення вимог, у позові значаться інші особи, в інтересах яких, як зазначили позивачі, уточнені та збільшені вимоги. Проте, до справи не додано документів, які б свідчили, що позивачі уповноважені представляти інтереси зазначених у заяві осіб, відсутні дані про цих осіб, якщо це неповнолітні особи - свідоцтва про їх народження, якщо дорослі, довіреності від цих осіб, які надають право представляти їх інтереси в суді.

Таким чином, суд вправі був вирішити питання щодо неприйняття уточнень та збільшень позовних вимог. Будь-яких порушень закону в цій частині колегія суддів не встановила.

Щодо доводів скаржників про відмову у витребуванні оригіналів виконавчих проваджень, залучення третіх осіб, виклик свідків, суд звертає увагу, що відповідно до ухвали Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання про витребування оригіналів документів виконавчих проваджень з посиланням на те, що в справі є копії матеріалів виконавчих проваджень, наданих відповідачем і підстав для витребування оригіналів не має. Окрім того, клопотання подано з пропуском строку на подачу.

Окрім того, в судовому засіданні суд вирішив клопотання про відмову в залученні третьої особи ГО «ОСВІКОМ» та про виклик свідка, про що свідчить відповідний запис у протоколі судового засідання від 22.12.2021 (а.с.244, т.2).

Щодо заяви про уточнення позовних вимог від 23.02.2022, то суд також не прийняв її до розгляду оскільки вона не відповідає вимогам КАС України про що є відповідний запис у протоколі судового засідання від 23.02.2022 (а.с.307, т.2).

Також суд у судовому засіданні від 22.03.2022 прийняв протокольне рішення про відмову у витребуванні доказів - оригіналів виконавчих проваджень, оскільки у справі містяться належним чином засвідчені копії таких документів (а.с. 313, т.2).

Безпідставними є доводи скаржників і щодо того, що судом були розглянуті не всі позовні вимоги, оскільки всі позовні вимоги, окрім тих, у прийнятті яких було відмовлено, були розглянуті та прийнято за наслідками розгляду справи відповідне рішення.

Тому доводи скаржників про звуження їх позовних вимог не відповідають дійсності.

Що стосується прийняття судом окремої ухвали як те просила позивач у заяві від 23.02.2022 (а.с.304, т.2), то з огляду на приписи ст. 249 КАС України постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 257 КАС України визначає підстави для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Як убачається з матеріалів справи, 13 жовтня 2021 року суддею Черкаського окружного адміністративного суду прийнято ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду в судове засідання з повідомленням сторін та з повним веденням протоколу судового засідання.

Судові засідання проводились судом неодноразового, були заслухані сторони, досліджені докази та за наслідками розгляду прийнято рішення.

Згідно ухвали суду від 25.03.2022 суд відмовив позивачам у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Така відмова не суперечить вимогам чинного КАС України. Окрім того, розгляд справи здійснювався у відкритому судовому засіданні, сторони мали можливість подати свої пояснення та заперечення як у письмовій так в усній формі, неодноразово розгляд справи здійснювався у судових засіданнях з веденням протоколу судового засідання.

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судових витрат, згідно долучених до апеляційної скарги документів, то колегія суддів вважає, що відсутні підстави для їх стягнення з огляду на те, що позовні вимоги позивачів задоволено лише в частині, тоді як у задоволенні більшої частини вимог було відмовлено.

Не підлягають стягненню і понесені позивачами витрати у розмірі 37,50 грн та 60 грн, як те зазначили в апеляційній скарзі скаржники, з огляду на вищевикладені доводи.

Окрім того, наданий до справи позивачами як вони вважають документ (а.с.120, т.1) як доказ витрат, колегія суддів не може прийняти до уваги як доказ, оскільки з нього не можливо зрозуміти, які витрати і кому сплачували позивачі, в ньому мають місце неоговорені дописки іншим чорнилом та іншим почерком.

Тому в даному випадку відсутні підстави для стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Посилання суду першої інстанції про те, що суд апеляційної інстанції має вирішувати питання розподілу судових витрат, є помилковими, оскільки згідно ст. 139 КАС України суд, який ухвалив рішення, має вирішити питання розподілу судових витрат.

Приймаючи ухвалу про направлення справи для продовження розгляду Шостий апеляційний адміністративний суд рішення по суті вимог не приймав, а отже не мав вирішувати питання розподілу судових витрат.

Проте, зазначені помилкові доводи суду першої інстанції не тягнуть за собою скасування чи зміну судового рішення, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено правових підстав для розподілу судових витрат шляхом стягнення їх на користь позивачів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Степанюк А.Г.

Постанову виготовлено: 24 травня 2022 року.