Справа № 140/11031/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11031/21 пров. № А/857/2020/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року ( суддя Смокович В.І., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/11031/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дії щодо призначення пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (2018-2020 роки) з дня призначення пенсії (15 вересня 2021 року).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зокрема, зазначає, що позивач з 01 червня 2016 року отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно із статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. 15 вересня 2021 року позивачем було подано заяву до Головного управління, щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з доданими до неї документами. Розглянувши заяву, Головним управлінням встановлено, що позивачу, пенсія за вислугу років, обчислена відповідно до статей 27 та 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та страхового стажу 36 років 06 місяців 7 днів (коефіцієнт стажу 0,36500), середньомісячний заробіток взято за періоди з 01.07.1995 по 01.06.2000, визначеного із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки - 4315,05 грн. та індивідуального коефіцієнту заробітної плати. Відтак, апелянт вважає, що підстав вважати, що у розглядуваному випадку мало місце призначення позивачу іншої пенсії за іншим законом відсутні.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, на підставі заяви ОСОБА_2 від 01 червня 2016 року та згідно із протоколом від 09 червня 2016 року №1203 позивачу з 01 червня 2016 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ, та на підставі заяви позивача від 15 вересня 2021 року про перехід на інший вид пенсії за віком, ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 20 вересня 2021 року №37 про переведення ОСОБА_2 з 15 вересня 2021 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Судом першої інстанції з матеріалів пенсійної справи встановлено, що при переведенні позивача на інший вид пенсії пенсійним органом застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 року.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначені пенсії за віком відповідно до частин другої статті 40 Закону №1058-IV з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки, позивач звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено такий вид трудової пенсії як за вислугу років.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу наведених норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно із протоколом від 09 червня 2016 року №1203 позивачу з 01 червня 2016 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ .

В подальшому, на підставі заяви позивача від 15 вересня 2021 року про перехід на інший вид пенсії за віком (арк. спр. 46), ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення від 20 вересня 2021 року №37 про переведення ОСОБА_2 з 15 вересня 2021 року на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у даному випадку позивач має право на призначення іншої пенсії за іншим Законом, а для визначення розміру пенсії позивача мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Відтак, відповідач мав призначити пенсію, виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки, тобто показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем неправомірно застосовано розмір середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014-2016 роки та не враховано приписи частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV.

А відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок та виплату пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2014-2016 роки ( відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 12 червня 2020 року у справі №400/293/19).

З огляду на викладене, вірним є висновок суду першої інстанції, що при призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV у 2021 році має застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019 та 2020 роки, а не здійснюватися перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не довів правомірності дій при призначенні пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд підставно позов задовольнив шляхом визнання таких дій відповідача протиправними, та для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень слід зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити та виплачувати пенсію за віком ОСОБА_2 з застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 15 вересня 2021 року (з дня призначення пенсії).

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 грудня 2021 року у справі №140/11031/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
Р. М. Шавель