Справа № 593/53/22
Суддя: Музика Я. М.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/593/9/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2022 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Музики Я.М.

при секретарі Лещук Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережани справу за позовом представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Книш Сергія Івановича до державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Книш С.І. звернувся в суд із позовом до відповідача державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000134 від 18.10.2021 р. та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обгрунтування позову зазначено, що 18.10.2021 р. уповноваженою особою державної служби України з безпеки на транспорті винесено оскаржувану постанову із якої вбачається, що позивачка як відповідальна особа 16.10.2021р. о 05 год. 13 хв., за адресою М-22 км. 74+810 Полтавська область, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 14.3% (10.822 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 25.3% (10.822 тон), тобто вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, в результаті чого на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн. Позивачка є власником сідлового тягача DAF СF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до договору оренди від 05.12.2018 р. ОСОБА_1 надала в оренду ТОВ «Траєкторія Транс Логістик» належний їй автомобіль DAF CF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 . Надалі Договором оренди транспортних засобів №01-ХСП/01-2021 від 04.01.2021р. вказаний транспортний засіб передано в оренду ПП «Хорольська спілка перевізників». За товарно-транспортною накладною №5 від 16.10.2021 р., яка була складена за результатом надання послуг з перевезення слідує, що 16.10.2021р. в м. Кременчук було завантажено сідловий тягач вантажем, водій автомобіля - ОСОБА_2 , пункт розвантаження - м. Полтава. В день вчинення адміністративного правопорушення, сідловий тягач DAF СF85.460, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом рухався по автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ПП «Хорольська спілка перевізників» і в розпорядженні ОСОБА_1 не перебував. Представник позивачки стверджує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки вона не є суб`єктом правопорушення. А також обов`язок внесення відомостей про належного користувача до Єдиного державного реєстру транспортних засобів покладається на представника юридичної особи або належного користувача. Тобто, перевізник, якому ОСОБА_1 передала в володіння транспортний засіб, зобов`язаний був внести відповідні відомості.

Крім цього, оскаржувана постанова не відповідає вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі та Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі №1174, оскільки не містить: смуги руху; напрямок руху; марка, модель, державний номерний знак причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв; категорія транспортного засобу; тип транспортного засобу; повна маса транспортного засобу; ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі; допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги. Відсутність вказаних елементів в постанові ставлять під сумнів постанову в якій йдеться про врахування вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Фактичним місцем оброблення правопорушень, зафіксованих Системою зважування в русі, є Державне агентство автомобільних доріг України, а не Державна служба України з безпеки на транспорті.

Не підтверджено належним чином достовірність результатів вимірювання дорожніх транспортних засобів в русі та введення технічного засобу в експлуатацію. Зазначені сертифікат відповідності №UА.ТR.113-0619/04F-21/1 від 18.06.2021 р. та сертифікат перевірки типу №UА.ТR.113-0619-21 від 13.04.2021 р. не підтверджують справність та здатність до експлуатації технічного засобу WAGA WIM-35 зав. № 1. А також відповідачем не надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки - технічного засобу WAGА WIM-35 зав. №1, яким здійснювалась фіксація правопорушення в автоматичному режимі, а отже результати автофіксації не можливо прийняти до уваги і як наслідок вони є недопустимим доказом. Крім цього, оскаржувана постанова суперечить гарантіям Конституції України.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представник ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву у якій просить судове засідання проводити у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити з підстав наведених у позові.

В судове засідання не з`явився представник відповідача державної служби України з безпеки на транспорті, однак адвокатом Гонтар П.А. надіслано письмовий відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову - відмовити.

Суд, вивчивши позовні вимоги, вважає що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Позивачка є власником сідлового тягачаDAF СF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Відповідно до договору оренди від 05.12.2018 р. ОСОБА_1 надала в оренду ТОВ «Траєкторія Транс Логістик» належний їй сідловий тягачDAF CF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 .

Надалі Договором оренди транспортних засобів №01-ХСП/01-2021 від 04.01.2021р. вказаний транспортний засіб передано в оренду ПП «Хорольська спілка перевізників».

За товарно-транспортною накладною №5 від 16.10.2021 р., яка була складена за результатом надання послуг з перевезення слідує, що 16.10.2021р. в м. Кременчук було завантажено сідловий тягач вантажем, водій автомобіля - ОСОБА_2 , пункт розвантаження - м. Полтава.

18.10.2021 р. уповноваженою особою державної служби України з безпеки на транспорті винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00000134.

Із оскаржуваної постанови вбачається, що позивачка як відповідальна особа 16.10.2021р. о 05 год. 13 хв., за адресою М-22 км. 74+810 Полтавська область, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 14.3% (10.822 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 25.3% (10.822 тон), тобто вчинила адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП в результаті чого на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 34 000,00 грн.

В день вчинення адміністративного правопорушення, сідловий тягач DAF CF 85.460, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом рухався по автомобільній дорозі під керуванням водія перевізника ПП «Хорольська спілка перевізників».

Позивачка ОСОБА_1 не погоджується із вищезазначеною постановою, оскільки вона стверджує, що не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено на перевізників, крім цього оскаржувана постанова не відповідає вимогам нормативно-правових актів, відповідачем, на думку позивачки, не було надано доказів на підтвердження перевищення габаритно-вагових норм, а також розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснено не за місцем оброблення правопорушень, а дані про адміністративне правопорушення оброблені неуповноваженою особою, відповідачем не підтверджено достовірність результатів вимірювання дорожніх транспортних засобів та введення технічного засобу в експлуатацію, оскаржувана постанова суперечить гарантіям Конституції України.

Сторона відповідача заявленого позову не визнає, про що суду було надіслано письмовий відзив із змісту якого вбачається, що суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, визначено ст.14-3 КУпАП, в якій зазначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Разом з тим, позивачка в свою чергу, звертаючись до суду з позовом, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача транспортного засобу в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент розгляду справи, хоча відповідно до Постанови КМУ від 14 листопада 2018 року № 1197 відомості про належного користувача до Реєстру вносяться безпосередньо власником. Таким чином, внаслідок того, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про зміну користувача вказаного транспортного засобу не повідомлялось, адміністративну відповідальність повинна нести фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб - ОСОБА_1 .

Крім цього, законодавством чітко передбачено можливість Укртрансбезпеки здійснювати державний нагляд (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю -транспортних засобів. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 р. №1174.

Та обставина, що належний позивачці транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу, формує в її діях склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

На підтвердження події адміністративного правопорушення до відзиву стороною відповідача надано витяг із програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої події адміністративного правопорушення, а також інформаційну картку габаритно-вагового контролю. Згідно витягу з програми АРМ аудиту та інформаційної картки ГВК загальна маса транспортного засобу складає 50095 кг., що перевищує нормативний показник 40 т на 10,095 тон, а навантаження на строєні осі транспортного засобу - складає 29718 кг. коли допустима маса навантаження - 22 т., що і відповідно, було відображено в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності. Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву надано копію сертифікату перевірки типу, копію сертифікату відповідності, а також копію експертного висновку.

Доводи позивачки, викладені у позовній заяві не спростовують факт наявності події адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а отже, враховуючи, що сам по собі факт перевищення позивачкою нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведений належними, допустимими та достовірними доказами.

Стосовно доводів позивачки про те, що загальна маса транспортного засобу не перевищувала нормативні параметри, визначені пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, що підтверджується товарно-транспортною накладною. Вказані доводи є необгрунтованими з огляду на наступне. Відповідно до абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

В зв`язку із посиланням позивачки на невідповідність оскаржуваної постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, слід зазначити, що згідно п.3 Інструкції, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції. Отже, Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення. Оскаржувана постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.

Стосовно доводів позивачки про те, що дані про адміністративне правопорушення оброблені не уповноваженою особою - посадові особи Укртрансбезпеки відповідно до п. 16 Порядку №1174 уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі. Таким чином, Укравтодор є балансоутримувачем автоматичних пунктів, в той час як розгляд відповідної справи про адміністративне правопорушення здійснюється посадовими особами Укртрансбезпеки.

Представником позивачки також було зазначено, що ненадання скаржнику свідоцтва про повірку технічного засобу є підставою для визнання зафіксованих результатів недопустимими доказами. Однак стороною позивача жодним чином не обґрунтовано необхідність направлення свідоцтва про повірку технічного засобу скаржнику разом із постановою про адміністративне правопорушення.Більше того, в сертифікаті відповідності зазначено строк його чинності, а саме до 17.06.2022р., після спливу якого і буде проведена повірка відповідно до вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність». Таким чином, факт перевищення позивачкою нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Стосовно доводів позивачки про те, що оскаржувана постанова суперечить гарантіям Конституції України, то сторона відповідача стверджує, що вказані доводи є необгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до статті 33 КУпАП «При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису)».

Посилання на зміст ч.2 ст.33 КУпАП було здійснено позивачкою не в повному розмірі та є таким, що може ввести в оману суд.

Так, окрім зазначених норм, ч.2 ст.33 КУпАП містить зазначення про наступне: «Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-8цього Кодексу».

Таким чином, законодавцем були передбачені окремі вимоги для дотримання верховенства права у випадку розгляду справи без участі особи.

Окрім того, позивачкою не було належним чином обґрунтовано взаємозв`язок присутності особи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та «унеможливлення реалізації будь-яких громадянських прав».

Так, у випадку безпідставного притягнення такої особи до відповідальності позивач має можливість, відповідно до ст.288 КУпАП, оскаржити постанову про адміністративне правопорушення у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. А тому позивачка жодним чином не була обмежена в праві на юридичну допомогу.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, зважаючи на те, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ №00000134 від 18.10.2021 р. відповідає вимогам чинного законодавства, суд приходить до переконання про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, а тому суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження та в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.132-1, 251 КУпАП, ст. ст. 77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Книш Сергія Івановича до державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серія ВМ №00000134 від 18.10.2021 року - відмовити .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Музика Я.М.