Справа № 420/1609/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1609/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, дій, стягнення фінансової гарантії

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/00558 від 02.09.2021 року;

визнати протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією від №UA500020/2021/209499, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену фінансову гарантію у формі грошової застави в розмірі 160 568,38 грн. (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн. 38 коп.) на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 в Акціонерний банк «Південний».

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 31.08.2021 ФОП ОСОБА_1 в особі ПП «ВІСДОМ» подав на митний пост Одеса, Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію №UA500020/2021/209298 для митного оформлення товару в режимі імпорт. Заявлена митна вартість товару склала 15 130,00 доларів США, яка станом на дату подання митної декларації за курсом НБУ складала 406 393,31 грн. Ціна товару була визначена за першим методом за ціною договору. За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом було ініційовано процедуру консультацій із декларантом, оскільки на думку митного органу пакет документів, який було подано декларантом не давав митному органу можливості здійснити оцінювання задекларованого товару за методом, який було обрано мною (ціна договору). 31.08.2021 та 01.09.2021 декларантом надано експертний висновок щодо ціни товарів, каталог виробника та прайс-лист. Крім того, надіслано лист, згідно якого вказано, що інші документи надаватись не будуть. 01.09.2021 року посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби Бацелею В.В. було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000044/2, а 02.09.2021 року Одеською митницею Держмитслужби (далі - Відповідач, Митний орган) було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/00558, якою повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів. У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, загальна сума фінансової гарантії склала 160 586,38 грн. за МД №500020/2021/209499, за якою було вивільнено товар відповідно до розділу X Митного Кодексу України, що є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Позивач вважає, що Митним органом неправомірно та необґрунтовано застосовано метод за ціною договору подібних (аналогічних) товарів та збільшено вартість товару.

Також позивач зазначає, що 01.12.2021 року, не погоджуючись з висновками, наведеними у рішенні про коригування митної вартості товарів, ним була подана заява про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до приписів ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України (далі заява), з проханням винести рішення щодо визнання заявленої декларантом митної вартості, скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та повернути внесену грошову заставу в розмірі 160 568,38 грн. на мій поточний рахунок. В заяві викладені пояснення і заперечення щодо неправомірності винесення рішення про коригування митної вартості товарів та видачі картки відмови. Листом №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року Одеська митниця Держмитслужби відмовила у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року з надуманих, на переконання позивача, підстав.

У зв`язку з неправомірною відмовою Одеської митниці Держмитслужби у скасуванні рішення про коригування митної вартості товарів та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії, позивач вважає за необхідне звернутися із позовною заявою про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації та стягнення грошової застави.

Відповідачем до суду поданий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача зазначив, що оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митною декларацією (МД) №UA500020/2021/220559 від 01.09.2021 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а та декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, були підставою для прийняття митницею рішення коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Також представник відповідача зазначив, що товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) № UA500020/2021/220559 від 01.09.2021 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 160 586,38 грн шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Згідно з частиною 8 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Частиною 9 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI передбачено, що в разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару № UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/00558 діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Оскільки Одеська митниця діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому вважаємо, що вимога позивача про стягнення на його користь судових витрат суперечить ст. 139 КАС України.

Ухвалою суду від 28.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, оцінивши їх за власним внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді справи, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 20.09.2019 року №0016480 та згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, здійснює наступні види діяльності за за КВЕД: 46.47 Оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям; 46.15 Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 47.59 Роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 31.09 Виробництво інших меблів; 52.10 Складське господарство; 16.23 Виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 16.29 Виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; 31.01 Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.65 Оптова торгівля офісними меблями; 31.02 Виробництво кухонних меблів.

Між підприємством ASKA MOBILYA YA DIS TICARET LTD STI (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) укладено договір поставки №1 від 29.03.2021, за умовами якого Постачальник зобов`язується виготовити і поставити, а Замовник прийняти та оплатити за товар відповідно до додатку до контракту. Найменування, кількість, якість і ціна товару визначаються відповідно до додатку, який є невід`ємною частиною даного договору.

На виконання умов зазначеного договору постачальник поставив замовнику партію товару, а саме: столові комплекти: стіл (металеві ніжки, стільниця з ДСП зі скляною накладкою з малюнком) + стільці (металеві ніжки, м`яка спинка та сідниця).

31.08.2021 ФОП ОСОБА_1 в особі ПП «ВІСДОМ» подав на митний пост Одеса, Одеської митниці Держмитслужби митну декларацію № UA500020/2021/209298 для митного оформлення товару в режимі імпорт.

Заявлена митна вартість товару склала 15 130,00 доларів США, яка станом на дату подання митної декларації за курсом НБУ складала 406 393,31 грн. Ціна товару була визначена за першим методом за ціною договору.

До митної декларації №UA500020/2021/209298 додано такі документи:

Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.08.2021 року;

Рахунок-проформа (Proforma invoice) REF-521 UK-ASKA від 05.08.2021 року;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) REF-521 UK-ASKA від 12.07.2021 року;

Коносамент (Bill of lading) COEU від 07.08.2021 року,

Навантажувальний документ (Bordereau) OD030 від 26.08.2021 року;

Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) 0187486 від 12.08.2021 року;

Банківський платіжний документ, що стосується товару №3 від 16.07.2021 року;

Банківський платіжний документ; що стосується товару №4 від 04.08.2021 року;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення №1 від 29.03.2021 року;

Договір про надання послуг митного брокера №243 від 05.05.2021 року;

Інші некласифіковані документи:

Акт зважування №WGT201436 від 31.08.2021 року;

Доручення №3 від 05.05.2021 року;

Заява на проведення фо№758 від 31.08.2021 року;

Фото б/н від 31.08.2021 року;

Копія митної декларації країни відправлення 21330100ЕХ156564 від 05.08.2021 року.

31.08.2021 та 01.09.2021 декларантом надано експертний висновок щодо ціни товарів, каталог виробника та прайс-лист, листз поясненнями, в якому вказано, що інші документи надаватись не будуть.

За результатами здійснення митного контролю посадовими особами Одеської митниці прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00558.

Так, у рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягав сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) У коносаменті від 07.08.2021 № COEU зазначені умови оплати фрахту «OCEAN FREIGHT PREPAID» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

2) відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає-сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.2.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.03.2021 №1 упаковка входить у вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) в наданих до митного оформлення документах та у гр. 20 МД зазначені умови поставки CFR (вартість та фрахт) - міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе розходи по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт, покупець сплачує страхування вантажу. Проте, у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення страхування вантажу;

4) у банківських платіжних документах від 16.07.2021 № 3, від 04.08.2021 №4 не міститься посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA, який подано до митного оформлення .

5) наданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), відповідно до якого здійснюється поставка товару.

У зв`язку з коригуванням митної вартості товарів, загальна сума фінансової гарантії склала 160 586,38 грн. відповідно до розділу X Митного Кодексу України, що є різницею між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, та за МД №500020/2021/209499 товар випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись з висновками, наведеними у рішенні про коригування митної вартості товарів, позивачем 01.12.2021 року подана заява про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості відповідно до приписів ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України (далі заява), з проханням винести рішення щодо визнання заявленої декларантом митної вартості, скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації та повернути внесену грошову заставу в розмірі 160 568,38 грн. на поточний рахунок. В заяві позивачем викладені пояснення і заперечення щодо неправомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови.

Листом №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року Одеська митниця відмовила у задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року з надуманих підстав.

Не погоджуючись із прийнятими Одеською митницею рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі врегульовано нормами Митного кодексу України.

Згідно ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною першою статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення митної справи покладається на митні органи.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п. 23, п. 24 ст.4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Відповідно до ч.3 ст.54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.55 МК України Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Частиною 1 статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

Частиною 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на наступне.

Щодо доводів відповідача на те, що у коносаменті від 07.08.2021 № COEU зазначені умови оплати фрахту «OCEAN FREIGHT PREPAID» тобто фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. А також, що в наданих до митного оформлення документах та у гр. 20 МД зазначені умови поставки CFR (вартість та фрахт) - міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе розходи по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт, покупець сплачує страхування вантажу. Проте у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення страхування вантажу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2.2 договору поставка товару здійснюється на умовах поставки CFR Одеса.

Про умови поставки зазначено також в комерційному інвойсі від 05.08.2021 №REF-521 UK-ASKA, проформі-інвойсі від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA, митній декларації країни відправлення.

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010» передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Згідно із Міжнародними правилами інтерпретації торгових визначень у сфері зовнішньої торгівлі Інкотермс, в редакції 2010 року, визначено умови поставки товару CFR «Вартість і фрахт» (вказано порт призначення): товар доставляється до порту замовника (без вивантаження). Згідно із підпунктом «а» пункту А3 умов поставки «Вартість і фрахт» продавець зобов`язаний укласти або забезпечити укладення договору перевезення товару від пойменованого пункту поставки, якщо він визначений, від місця поставки до пойменованого порту призначення або, якщо погоджено, до будь-якого пункту в такому порту. Договір перевезення повинен бути укладений за рахунок продавця, на звичайних умовах і передбачати перевезення по зазвичай прийнятому напрямку на судні такого типу, який зазвичай використовується для перевезення проданого товару.

Підпунктом «а» пункту А3 умов DAP «Поставка в місці призначення» Інкотермс-2010 визначено, що продавець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару до пойменованого місця призначення або до узгодженого пункту, якщо такий є в пойменованому місці призначення. Якщо певний пункт не погоджений або не може бути визначений, виходячи з практики, продавець може вибрати найбільш підходящий для його мети пункт в пойменованому місці призначення.

Оскільки витрати на перевезення вантажу який поставляється на умовах CFR покладається на продавця та включається до вартості товару, зауваження відповідача щодо не надання позивачем документів, які підтверджують вартість перевезення є необґрунтованими.

Також, умови поставки за базисом «СFR» не зобов`язують продавця або покупця здійснити страхування товару, у зв`язку з чим підстав стверджувати, що витрати щодо страхування є складовою митної вартості товару, який поставляється на умовах цього базису поставки, немає.

Крім того, докази оплати страхування не надано до митного органу з тих підстав, що страхування вантажу не здійснювалось, про що в свою чергу, декларант повідомляв митний орган.

Щодо доводів відповідача на те, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості товару як упаковка, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов пункту 2.1 договору №1 від 29.03.2021 столи та стільці поставляються в розібраному вигляді. Основи стільців запаковані у плівку, а спинки та сидіння стільців та столи запаковані у картон. Упаковка входить у вартість товару.

В прайс-листі вказано, що вартість товару включає упаковку.

В свою чергу, у пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України є посилання на з`ясування відповідних відомостей щодо вартості упаковки та робіт в разі якщо вони не включені до ціни, що була фактично сплачена.

Статтею А.9. розділу СFR Правил Інкотермс-2000 передбачено, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Тобто продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця.

Як вже зазначено, відповідно до умов контракту пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а вартість упаковки входить до ціни товару.

Тобто відповідно до документів наданих до митного оформлення, а також обумовлених сторонами умов поставки у ціну товару були включені витрати на упаковку.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. Процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

При цьому, жодних спеціальних умов щодо пакування товару, інвойсами, наданими продавцем не передбачалось.

Тобто, вартість упаковки за товар, що постачався вже включено у ціну товару та у продавця були відсутні додаткові витрати на упаковку.

Отже, з поданих до митного оформлення документів вбачається відсутність додаткових витрат на упаковку чи використання пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із упакуванням (упаковка включена у ціну товару), а відтак витрати на пакування не є складовими митної вартості та не підлягають додаванню позивачем з метою визначення митної вартості товару та не можуть вплинути на правильність визначення митної вартості.

При цьому, відповідачем не доведено понесення позивачем додаткових витрат на упаковку товару, а відтак і включення цих витрат до митної вартості.

Суд дійшов висновку, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною та нічим не обґрунтованою.

Таким чином в даному випадку вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

Аналогічна правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.01.2019 року у справі №815/6794/17.

Верховний Суд у постанові від 02.07.2019 справа №160/8573/18 у даному контексті зазначив таке: Щодо доводів відповідача, що позивачем не підтверджено документально така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Умовами Контракту №2737-HD/CN (пункт 2.2 Контракту) визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим, Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Стосовно зауважень відповідача, що у банківських платіжних документах від 16.07.2021 № 3, від 04.08.2021 №4 не міститься посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA, який подано до митного оформлення .

Судом встановлено, що продавцем складено проформу інвойс від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA на суму 15130,00 дол. США.

05.08.2021 року продавцем, з посиланням на проформу інвойс від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA складено комерційний інфойс № REF-521 UK-ASKA на суму 15130,00 дол.США, в якому вже також зазначено номер контейнеру.

В свою чергу, платіжні доручення №3 від 16.07.2021 року та №4 від 04.08.2021 року на загальну суму15130,00 дол. США, які містять посилання на договір поставки №1 від 29.03.2021 року.

Зазначення в платіжних документах реквізитів контракту жодним чином не ставить під сумнів числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно того, що наданий до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA не містить посилання на зовнішньоекономічний договір (контракт), відповідно до якого здійснюється поставка товару.

Інвойс - це вид комерційного рахунка, в якому зазначено суму, що повинна бути сплачена за товар. Окрім свого основного призначення як документа, в якому зазначено суму належного за товар платежу, рахунок-фактура може бути використаний як супровідний документ.

Інвойс не містить вимоги щодо обов`язкової сплати та може виписуватися в таких випадках: товар поставляється на безоплатній основі; товар поставляється відповідно до договору, іншого ніж договір купівлі-продажу; за товар повинна бути здійснена попередня оплата тощо.

Чинним законодавством України не затверджено форму інвойсу (рахунку-фактури) та вимог щодо її заповнення.

З огляду на засади свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги інвойсі з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Крім інвойсу, до митного оформлення була надана проформу інвойс від 12.07.2021 № REF-521 UK-ASKA, договір №1 від 29.03.2021 року, платіжні документи з посиланням на договір, митна декларація країни відправлення, зі змісту вбачається, що вартісні та кількісні показники тотожні інвойсу який був виписаний після виготовлення замовленого товару, та який було направлено разом з товаросупровідними документами позивачеві.

Зазначене відповідачем зауваження жодним чином не впливає на можливість визначення митної вартості товарів.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що ненадання додаткових документів не є підставою для здійснення коригування митної вартості.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах № 804/16980/14, №815/2013/15.

Суд вказує на те, що згідно з усталеною судовою практикою у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Отже, відповідач не довів, що позивач сплатив за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що надані декларантом для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).

Суд зазначає, що встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти такі дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Посилання Відповідача в рішеннях про коригування митної вартості товару на відомості з баз даних ЄАІС не є доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта усіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також Інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 21.02.2018 у справі №820/17417/14 та від 04.09.2018 у справі №818/1186/17.

Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/00558 від 02.09.2021 року.

Стосовно вимог про визнати протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією від №UA500020/2021/209499, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України на користь ФОП ОСОБА_1 сплачену фінансову гарантію у формі грошової застави в розмірі 160 568,38 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року №643, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 серпня 2017 року за №976/30844, передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Вимогами пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку №643 визначено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до Одеської митниці Держмитслужби із заявою, в якій просив долучити додаткові відповіді для підтвердження заявленої митної вартості товару, визнання заявленої декларантом митної вартості товару, скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів № UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року, повернути внесену грошову заставу в розмірі 160568,38 грн.

Листом від 06.12.2021 року №7.10-2/28.1/13/15221повідомив позивача про те, що в Одеській митниці відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 01.09.2021 року та повернення (вивільнення) наданої фінансової гарантії.

Таким чином, відмова відповідача у поверненні позивачу фінансової гарантії ґрунтувалась на тому, що момент розгляду заяви рішення про коригування митної вартості було чинним, не скасованим, а тому для відповідача не настала відповідна подія, як підстава для прийняття рішення про повернення позивачу сплаченої фінансової гарантії.

Між тим, враховуючи те, що суд дійшов висновку щодо протиправності прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та наявності підстав для його скасування, та зважаючи на та наявність чітко визначеного механізму повернення платникам податків коштів, які обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/ надмірно сплачених до бюджету, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову в цій частині шляхом:

визнання протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією від №UA500020/2021/209499, викладену в листі Одеської митниці №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року;

зобов`язання Одеську митницю повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року та прийняти рішення про повернення ФОП ОСОБА_1 сплаченої фінансової гарантії у формі грошової застави в розмірі 160 568,38 грн. (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн. 38 коп.) на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 в Акціонерний банк «Південний», з урахуванням висновків суду.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ФОП ОСОБА_1 при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 6567,70 грн, відповідно до платіжних доручень від 24.01.2022 року №№ПН592, ПН581, ПН599.

З урахуванням викладеного, та враховуючи, що адміністративний позов підлягає задоволенню, на користь позивача з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань слід стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 6567,70 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, дій, стягнення фінансової гарантії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Одеської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000044/2 від 01.09.2021 року, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів №UA500020/2021/00558 від 02.09.2021 року.

Визнати протиправною відмову Одеської митниці Державної митної служби України у поверненні фінансової гарантії, наданої ФОП ОСОБА_1 за митною декларацією від №UA500020/2021/209499, викладену в листі Одеської митниці Держмитслужби №7.10-2/28.1-01/13/15221 від 06.12.2021 року.

Зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 01.12.2021 року та прийняти рішення про повернення ФОП ОСОБА_1 сплаченої фінансової гарантії у формі грошової застави в розмірі 160 568,38 грн. (сто шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят вісім грн. 38 коп.) на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , р/р НОМЕР_2 в Акціонерний банк «Південний», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь приватного фізичної особи підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 6567,70 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Одеська митниця (код ЄДРПОУ ВП 44005631, 65078, м.Одеса, вул. Івана та Юрія Липи, 21-а)

Суддя П.П.Марин