Справа № 360/417/22
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/417/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 січня 2022 року надійшла позовна заява адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області) з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в незарахуванні позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, періодів роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року;

зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року, здійснивши перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01 грудня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 13 грудня 2021 року звернувся до ГУПФУ в Луганській області з заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 05 січня 2021 року № 29-5648/М-02/8-1200/22 відповідач відмовив позивачу в перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Відмова мотивована тим, що до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по списку № 1, позивачу не зараховано періоди роботи з повним робочім днем під землею на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року. Відповідач посилається на те, що надані позивачем документи для перерахунку пенсії, що підтверджують наявність необхідного стажу, не можуть бути застосовані, оскільки вони видані підприємствами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Представник позивача вважає таку відмову протиправною, оскільки в трудовій книжці позивача наявні записи про незарахований відповідачем період роботи, відповідно до яких позивач працював повний робочій день під землею, а також що згідно з результатами атестації робочих місць, виконувані позивачем роботи належать до переліку підземних професій з умовами праці, що підтверджують право на пенсію за списком № 1.

Крім того, разом із заявою про перерахунок пенсії позивачем надано додаткові документи, які містять інформацію про пільговий характер роботи позивача шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року. Проте, відповідач безпідставно не врахував додатково надані документи з підстав їх видачі підприємствами, що знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території Луганської області. На думку представника позивача, відповідач мав застосовувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих підприємствами і установами, що знаходяться на окупованій території, як доказ, оскільки слід розуміти, що можливості збору доказів на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього, факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача. Однак, використання даних документів, жодним чином не легалізують саму установу, що видала таку довідку. Аналогічні за змістом висновки з приводу подібних правовідносин відображені у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року в справі № 583/392/17.

Наявного у позивача стажу з урахуванням спірного достатньо для призначення позивачу пенсії за статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

З урахуванням зазначеного представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою від 20 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від ГУПФУ в Луганській області 07 лютого 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав.

Згідно з даними електронної пенсійної справи ОСОБА_1 страховий стаж позивача складає 35 років 06 місяців 09 днів, у тому числі стаж за списком № 1 13 років 05 місяців 27 днів.

Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії. Оскільки позивачем не дотримано вимог законодавства щодо форми заяви про перерахунок пенсії, заяву розглянуто відповідно до положень Закону України «Про звернення громадян» та надано відповідь листом від 05 січня 2021 року № 29-5648/М-02/8-1200/22. Рішення про відмову в перерахунку пенсії відповідачем не приймалось.

Пільговий стаж роботи позивача за списком № 1 обчислено відповідно до даних по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за періоди з 01 січня 1999 року по 06 лютого 1999 року, з 09 березня 1999 року по 28 лютого 2001 року, з 02 жовтня 2001 року по 04 жовтня 2001 року, з 01 січня 2002 року по 29 грудня 2011 року, з 30 грудня 2011 року по 27 квітня 2012 року, з 01 травня 2012 року по 31 травня 2013 року.

До пільгового стажу за списком № 1 не зараховані періоди роботи ОСОБА_1 на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 24 березня 1991 року в якості учня підземного гірника, з 25 березня 1991 року по 02 липня 1991 року навчання в навчально-курсовому комбінаті за професією підземного гірника та машиніста підземних установок, з 03 липня 1991 року по 22 березня 1992 року, з 12 вересня 1994 року по 15 жовтня 1995 року машиніст підземних установок, з 16 жовтня 1995 року по 02 квітня 1996 року - навчання в навчально-курсовому комбінаті на курсах прохідників, з 03 квітня 1996 року по 24 листопада 1996 року, з 30 жовтня 1997 року по 05 жовтня 1998 року прохідник, з 25 листопада 1996 року по 29 жовтня 1996 року навчання на курсах за професією електрослюсаря підземного і машиніста електровоза.

Вищезазначені періоди роботи не зараховано до пільгового стажу у зв`язку з неможливістю визначити за трудовою книжкою, постійної зайнятості протягом повного робочого дня на підземних роботах, а саме: відсутня інформація про підземні спуски у шахту і про одержувану тарифну ставку (за періоди роботи учнем підземного гірника, учнем машиніста підземних установок, учнем прохідника, учнем електрослюсаря підземною і машиністи електровоза), про відволікання від роботи (знаходження у відпустках без збереження заробітної плати, в учбових відпустках, участь у страйках, переведення на роботи з неповним робочим днем чи на інші роботи, про перебування підприємства в простої тощо).

Врахувати додані до заяви довідки, які видані на тимчасово окупованій території України і які, відповідно до Закону України № 1207, є недійсними, неможливо, тому що довідки, створені органом, його посадовими та службовими особами на тимчасово окупованих територіях України, - не приймаються до розгляду.

Наявного у позивача стажу на роботах за списком № 1 недостатньо, тому відсутні підстави для здійснення перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці».

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) є пенсіонером та отримує пенсію за віком, перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області, що підтверджено копіями відповідних документів, що наявні в матеріалах адміністративної справи.

Як слідує з розрахунку стажу, до страхового стажу позивача за списком № 1 зараховані періоди: з 01 січня 1999 року по 06 лютого 1999 року (00 років 01 місяць 06 днів), з 09 березня 1999 року по 28 лютого 2001 року (01 рік 11 місяців 20 днів), з 02 жовтня 2001 року по 04 жовтня 2001 року (00 років 00 місяців 03 дні), з 01 січня 2002 року по 29 грудня 2011 року (02 роки 00 місяців 00 днів), з 30 грудня 2011 року по 27 квітня 2012 року (00 років 04 місяці 27 днів), з 01 травня 2012 року по 31 травня 2013 року (01 рік 01 місяць 00 днів), всього 13 років 05 місяців 27 днів.

Позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою довільної форми від 13 грудня 2021 року про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням до пільгового стажу за списком № 1 періоду роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року, разом з якою надав: копії паспорту громадянина України, копію трудової книжки, довідки від 15 жовтня 2021 року №№ 556-558, 560-561, 564, копії наказів від 24 лютого 1995 року № 159 та від 30 жовтня 1997 року № 440.

Листом від 05 січня 2021 року № 29-5648/М-02/8-1200/22 відповідач відмовив позивачу в перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону № 3455-VІ з тих мотивів, що за відсутності довідок, що уточнюють пільговий характер роботи позивача, неможливо зарахувати до пільгового стажу період роботи з повним робочім днем під землею на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року, а надані позивачем довідки видані підприємствами, що розміщені на тимчасово окупованій території, тому вони є недійсними та незастосовними.

Дослідженням записів у трудовій книжці позивача від 12 березня 1991 року серії НОМЕР_2 за спірний період судом встановлено:

Шахта «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит»

з 12 березня 1991 року по 24 березня 1991 року працював учнем підземного гірника І розряду з повним робочим днем під землею (наказ від 13 березня 1991 року № 57/к) (запис № 2);

з 25 березня 1991 року по 02 липня 1991 року навчався в навчально-курсовому комбінаті за професією підземного гірника та машиніста підземних установок (посвідчення від 26 квітня 1991 року № 340) (запис № 3);

з 03 липня 1991 року (наказ від 03 липня 1991 року № 151/к) по 22 березня 1992 року (наказ від 27 березня 1993 року № 54/к) працював машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею (записи №№ 4, 5);

з 12 вересня 1994 року по 15 жовтня 1995 року працював машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею (наказ від 13 вересня 1994 року № 240/к) (запис № 10);

з 16 жовтня 1995 року по 02 квітня 1996 року проходив навчання в навчально-курсовому комбінаті на курсах прохідників (наказ від 17 жовтня 1995 року № 14/к) (запис № 11);

з 03 квітня 1996 року (наказ від 02 квітня 1996 року № 30к) по 24 листопада 1996 року та з 12 червня 1997 року по 05 жовтня 1998 року (наказ від 05 жовтня 1998 року № 162/к) працював прохідником з повним робочим днем під землею (записи №№ 12, 16);

04 квітня 1996 року внесено запис про атестацію робочого місця прохідника з повним робочим днем під землею за списком № 1 (наказ від 24 лютого 1995 року № 159) (запис № 13);

з 25 листопада 1996 року по 11 червня 1997 року проходив навчання на курсах за професією електрослюсаря підземного та машиніста електровоза (посвідчення б/д № 137) (запис № 14);

30 жовтня 1997 року внесено запис про атестацію робочого місця прохіника з повним робочим днем під землею за списком № 1 (наказ від 30 жовтня 1997 року № 440) (запис № 15).

Інші періоди роботи позивача не є спірними, тому судом не досліджуються.

Згідно з довідками ДУП ЛНР «РТК «Востокуголь», якому передані на зберігання архіви шахти «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит», від 15 жовтня 2021 року №№ 556-558 ОСОБА_1 працював на шахті «ім. Я.М. Свердлова» та виконував гірничі роботи:

з 12 березня 1991 року по 24 березня 1991 року за професією учень гірника підземного, оплата здійснювалася по 100 % тарифній ставці гірника підземного І розряду, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 (00 років 00 місяців 12 днів);

з 25 березня 1991 року по 02 липня 1991 року навчався в навчально-курсовому комбінаті за професією підземного гірника, машиніста підземних установок, оплата здійснювалася по 100 % тарифній ставці гірника підземного І розряду, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 (00 років 03 місяці 07 днів);

з 03 липня 1991 року по 22 березня 1992 року працював машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 8333,2 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 № 10 (00 років 08 місяців 19 днів);

з 12 вересня 1994 року по 15 жовтня 1995 року працював машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 8333,2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (01 рік 01 місяць 01 день);

з 16 жовтня 1995 року по 29 березня 1996 року навчався в навчально-курсовому комбінаті за професією прохідника підземного, оплата здійснювалася по 100 % тарифній ставці машиніста підземних установок підземного, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 8333,2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (00 років 05 місяців 13 днів);

з 30 березня 1996 року по 02 квітня 1996 року працював машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 8333,2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (00 років 00 місяців 03 дні);

з 03 квітня 1996 року по 24 листопада 1996 року працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (00 років 07 місяців 21 день);

з 25 листопада 1996 року по 11 червня 1997 року навчався в навчально-курсовому комбінаті за професією електрослюсар підземний, машиніст електровоза, оплата здійснювалася по 100 % тарифній ставці прохідника підземного, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (00 років 06 місяців 16 днів);

з 12 червня 1997 року по 05 жовтня 1998 року працював прохідником підземним з повним робочим днем під землею, що передбачено Списком 1 розділом 1 підрозділом 1, пункт 1010100а код КП 7111,3 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (01 рік 03 місяці 23 дні).

Також у вказаних довідках зазначені додаткові відомості про перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати, участь в страйках, а також, що робочі місця атестовані за умовами праці за наказами від 24 лютого 1995 року № 159 та від 30 жовтня 1997 року № 440.

Довідки ДУП ЛНР «РТК «Востокуголь» від 15 жовтня 2021 року №№ 560-561 містять відомості про отримувану позивачем в спірному періоді заробітну плату.

Згідно з наказами директорами шахти «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» від 24 лютого 1995 року № 159 та від 30 жовтня 1997 року № 440 всі робітники, зайняті повний робочий день під землею, у тому числі машиністи підземних установок, прохідники атестовані за умовами праці, підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацами 9, 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Особам, яким призначено пенсію, органи Пенсійного фонду видають пенсійні посвідчення.

Видача пенсійного посвідчення для пенсіонерів здійснюється безоплатно.

Порядок видачі, зразок та форма пенсійного посвідчення затверджуються правлінням Пенсійного фонду.

Відповідно до абзаців першого-другого пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до абзацу шостого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Пунктом 4.2 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Підставою для повідомлення заявника про перерахунок/відмову перерахувати пенсію може бути виключно рішення, прийняте територіальним органом ПФУ з цього питання.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що позивач звернувся до ГУПФУ в Луганській області із заявою довільної форми від 13 грудня 2021 року про перерахунок пенсії відповідно до положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із зарахуванням спірного періоду роботи позивача до пільгового страхового стажу за списком № 1, підтвердженого записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, наказом про атестацію робочих місць.

Проте відповідач заперечує проти зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу за списком № 1 та, як наслідок, в проведенні перерахунку за Законом № 345-VI через недостатність у позивача необхідного пільгового стажу за списком № 1.

Так з листа відповідача від 05 січня 2021 року № 29-5648/М-02/8-1200/22 судом з`ясовано, що відповідач заперечує проти зарахування до пільгового страхового стажу за списком № 1 періодів роботи позивача з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року в зв`язку з недостатністю записів в трудовій книжці позивача про пільговий характер роботи позивача у вказаному періоді та відсутністю довідок про підтвердження пільгового стажу, а також неможливість підтвердження цього стажу довідками, виданими підприємствами, розташованими на тимчасово окупованій території України.

При цьому, відповідачем відповідного рішення про відмову в перерахунку пенсії із викладенням вичерпних підстав його прийняття за заявою позивача від 13 грудня 2021 року не прийнято.

Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2020 року в справі № 229/4165/17 викладено правовий висновок, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії та надання необхідних документів, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Однак, відповідач ухилився від прийняття рішення за заявою позивача від 13 грудня 2021 року, що свідчить про недотримання ГУПФУ в Луганській області встановленого законодавством порядку вирішення питання про перерахунок пенсії, а саме порушення положень частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що не розглянувши заяву позивача про перерахунок його пенсії по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2019 року в справі № 748/696/17.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не прийняв вмотивованого рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії від 13 грудня 2021 року, чим допустив протиправну бездіяльність.

Щодо наведених відповідачем у відзиві на позов та в листі від 05 січня 2021 року № 29-5648/М-02/8-1200/22 мотивів незарахування до пільгового стажу за списком № 1 спірного періоду, суд зазначає таке.

З вищевказаних правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документа, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 березня 2018 року в справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року в справі № 229/2330/17.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Дослідженням копії трудової книжки позивача суд встановив, що записи про роботу позивача на підземних роботах в шахті з повним робочим днем під землею з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року містять всю необхідну інформацію про період та про пільговий характер виконуваної позивачем роботи (зайнятість повний робочий день на підземних роботах в шахті). Достовірність внесеної інформації підтверджена підписами уповноваженої особи роботодавця, який скріплений відповідною печаткою підприємства, тому у суду відсутні будь-які підстави для сумніву в достовірності внесених до трудової книжки даних. Тобто, суд дійшов висновку, що відповідач взагалі безпідставно вимагає від позивача надання уточнюючих довідок за цей період роботи.

Більш того, як вже вище вказано, позивачем разом з заявою про перерахунок пенсії надано довідки, які уточнюють пільговий характер роботи позивача у спірному періоді, проте відповідач заперечує проти врахування інформації за вказаними доказами, як такими, що є не допустимими.

Суд зважає на те, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів .

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих установами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Щодо незарахування спірного періоду роботи позивача через відсутність доказів проведення атестації робочих місць, за якими у вказаних періодах працював позивач, на відповідність умовам праці, суд звертає увагу відповідача, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 520/15025/16-а висловлено правову позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказано, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Тому відсутність доказів проведення атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року не є підставою для відмови в зарахуванні вказаних періодів роботи позивача до страхового стажу за списком № 1.

Крім того, позивачем на підтвердження проведення атестації робочих місць за умовами праці надано копії наказів директора шахти «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» від 24 лютого 1995 року № 159 та від 30 жовтня 1997 року № 440, які, з вище наведених мотивів, також мають бути враховані при прийнятті рішення про перерахунок пенсії позивача.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не розглянув заяву позивача про перерахунок пенсії із прийняттям відповідного рішення, а також не зарахував до пільгового страхового стажу позивача за списком № 1 періодів роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року, що, в свою чергу, призвело до протиправного незастосування відповідачем до спірних правовідносин статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та отримання позивачем з 01 грудня 2021 року пенсії в розмірі, меншому ніж 80 % заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки сукупний стаж роботи позивача шахтарем з урахуванням спірного періоду є більшим 15 років.

За встановлених судом обставин та нормативного врегулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо дати, з якої слід здійснити такий перерахунок судом встановлено, що всі документи, що підтверджують право позивача на зарахування спірного стажу до пільгового стажу за списком № 1, були надані позивачем разом з заявою від 13 грудня 2021 року про перерахунок пенсії, тобто до 15 числа місяця, тому перерахунок має бути здійснений з першого числа місяця, в якому виникли підстави, - з 01 грудня 2021 року.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною восьмою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією про сплату від 13 січня 2022 року, копія якої наявна в матеріалах справи.

Зважаючи, що позов підлягає задоволенню, а також, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 періодів роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 за списком № 1 періоди роботи на шахті «ім. Я.М. Свердлова» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» з 12 березня 1991 року по 22 березня 1992 року та з 12 вересня 1994 року по 05 жовтня 1998 року і здійснити з 01 грудня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із врахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова