Справа № 420/5756/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 травня 2022 року

м. Київ

справа № 420/5756/21

адміністративне провадження № К/990/11012/22

Суддя Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В. Е.,

перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року,

додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року,

постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року

у справі №420/5756/21 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, визнання таким, що успішно пройшов 3 етап атестації, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської обласної прокуратури, П`ятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур, гарнізонів (на правах місцевих), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати "рішення №37 від 21 січня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації", ухвалене П`ятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)" відносно першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_1 ;

- визнати ОСОБА_1 таким, що перебуваючи на посаді першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури, успішно пройшов 3 етап атестації, передбачений Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ від 19 вересня 2019 року;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Одеської обласної прокуратури Одеської області №383к від 10 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури та органів прокуратури з 15 березня 2021 року;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури України на посаді першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області або на посаді, рівнозначній (рівноцінній) посаді першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області, а саме посаді першого заступника керівника окружної прокуратури, яка входить до штатного розпису Одеської обласної прокуратури (за його згодою) - з 16 березня 2021 року;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення і до дати постановлення судового рішення;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано "рішення №37 від 21 січня 2021 року "Про неуспішне проходження прокурором атестації", ухвалене П`ятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих)" відносно першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Одеської обласної прокуратури Одеської області №383к від 10 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури та органів прокуратури з 15 березня 2021 року.

Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури України на посаді першого заступника керівника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області з 16 березня 2021 року.

Стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16.03.2021 року по 19.07.2021 року в розмірі 134 921,64 грн. (сто тридцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна гривня 64 копійки) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області.

Допущено негайне виконання судового рішення в частині стягнення з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суми середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп).

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Офісом Генерального прокурора подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 20 січня 2022 року та від 14 квітня 2022 року касаційні скарги Офісу Генерального прокурора повернуто скаржнику.

05 травня 2022 року касаційна скарга Офісу Генерального прокурора повторно надійшла до Верховного Суду.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження, Суд виходить з наступного.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник, зокрема, зазначив, що суди застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформованого Верховним Судом у адміністративних справах №№640/6204/20, 200/5038/20-а, 140/3790/19, 160/6596/20, 280/4314/20, в яких вирiшувалися спори, пов`язанi з процедурою проведення атестацiї прокурорiв, запровадженої Законом України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ).

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 зазначеної норми КАС України можливе за умови зазначення у касаційній скарзі норми права щодо якої Верховним Судом висловлена правова позиція, подібність правовідносин та обґрунтування у чому саме полягає неправильне застосування судами цієї норми, з урахуванням обставин, установлених судами у цій справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховним Судом встановлено, що підставою касаційного оскарження заявником зазначено застосування судами норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформованого у постановах Верховного Суду у справах №№640/6204/20, 200/5038/20-а, 140/3790/19, 160/6596/20, 280/4314/20.

Проте застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Водночас Офіс Генерального прокурора не конкретизував норми права, щодо якої сформовано висновок Верховного Суду у зазначених ним справах, а мотиви скарги, з посиланням на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зводяться виключно до наведення цитат та пунктiв із указаних постанов та загальних фраз щодо подiбностi правовідносин, що були предметом розгляду судом касаційної інстанції стосовно яких Суд висловив правову позицію.

Скаржником наведені загальнi фрази із указаних ним прикладiв судових рішень без взаємозв`язку з обставинами цiєї справи.

Крім того, оскаржуючи додаткове рішення у справі та посилаючись н а висновки Верховного Суду у справах №480/3172/20, №809/1466/158 №140/2323/19, №2040/6747/18, скаржником не зазначено норму права, стосовно якої наявний висновок Верховного Суду та без урахування якого прийнято рішення у справі, а також не доведено подібності правовідносин.

Разом з тим, у касаційній скарзі скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" щодо визначеного цим Законом імперативу, що атестація прокурорів проводиться згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року №221 (далі - Порядок №221); положень пунктів 9, 11, 17 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №113-ІХ та пункту 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генерального прокурора від 17 жовтня 2019 року №233 щодо дискреції кадрових комісій на прийняття рішення за результатами проходження прокурорами атестації.

Посилання скаржника на відсутність висновку щодо вказаних норм є безпідставними, оскільки Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2022 року у справі №640/1451/20 зазначено, що проведення атестації є дискреційними повноваженнями комісії. Водночас обсяг цієї дискреції не може бути необмеженим і повинен підлягати зовнішньому/публічному контролю, в тому числі судовому. Процес та результат атестації повинен бути зрозумілим як безпосереднім учасникам цих відносин, зокрема прокурору, так і суспільству загалом.

Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура атестації і чи була дотримана процедура його прийняття. Її обсяг і ступінь залежить від конкретних обставин, які були предметом обговорення, але у будь-якому випадку має показувати, приміром, що доводи/пояснення прокурора взято до уваги і, що важливо, давати розуміння чому і чим керувалася Комісія, коли оцінювала прокурора під час проведення співбесіди, тобто які мотиви ухваленого рішення. Особливо-виняткової значимості обґрунтованість/вмотивованість рішення набуває тоді, коли йдеться про непроходження прокурором атестації, з огляду на наслідки, які це потягне.А тому, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до безсистемного цитування законодавства, часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на дотримання відповідачем процедури звільнення прокурорів з органів прокуратури та на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до КАС України змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).

Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Враховуючи, що касаційна скарга підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 5 статті 332 КАС України, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження суд не вирішує.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2021 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №420/5756/21 - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Е. Мацедонська