Справа № 460/16709/21
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2022-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2022 року м. Рівне №460/16709/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області. в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати усіх належних йому заробітної плати, нарахованої відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

стягнути з Головного управління ДФС у Рівненській області на мою користь нестриману частину заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з урахуванням встановлених надбавок до посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 07.05.2021 р. в сумі 92 880,68 грн;

рішення суду у частині стягнення за один місяць звернути до негайного виконання;

встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у двотижневий термін з моменту набрання рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду (ст. 382 КАС України).

В обгрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем протиправно нездійснено нарахування та виплати усіх належних йому заробітної плати, нарахованої відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з такими діями не погоджується, просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Відповідач правом надати до суду відзив на позовну заяву не скористався.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Позивач з 22.10.2004 року був прийнятий на службу в управління податкової міліції Державної податкової адміністрації в Рівненській області.

01.06.2016 р. наказом ГУ ДФС у Рівненській області № 24-о я ОСОБА_1 призначений начальником оперативно-технічного відділу управління оперативного управління Головного управлення ДФС у Рівненській області.

Наказом Державної фіскальної служби України від 02 жовтня 2017 року №2323-о «Про присвоєння чергових спеціальних звань працівникам податкової міліції» мені, майору податкової міліції ГУ ДФС у Рівненській області начальнику відділу оперативного управління, було присвоєне чергове спеціальне звання начальницького складу - підполковник податкової міліції.

22.07.2020 р. наказом ГУ ДФС у Рівненській області №40-о я був призначений заступником начальника управління - начальником оперативно-технічного відділу управління оперативної підтримки Головного управління ДФС у Рівненській області.

05 травня 2021 року наказом Головного управління ДФС у Рівненській області позивач звільнений з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ» (через скорочення штатів) з 07.05.2021 р. .

Позивач проходив службу в органах податкової міліції та працював в ГУ ДФС у Рівненській області на посаді заступника начальника управління - начальником оперативно-технічного відділу управління оперативної підтримки та мав з 02 жовтня 2017 спеціальне звання «підполковник податкової міліції».

ОСОБА_1 звернувся із письмовою заявою до відповідача, у зв`язку з тим, що під час проходження служби йому не в повному обсязі було нараховано та виплачено заробітну плату, а саме з порушенням положень п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704) грошове забезпечення,.

Листом відповідача від 25.11.2021 р. (копія додається, номер не читається)позивачу відмовлено у проведені донарахування та виплату грошового забезпечення із зазначенням того, що до працівників податкової поліції застосовується додаток 10 до постанови №704, а в п.4 постанови №704.

Вважаючи, що протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення в неналежному розмірі звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходив із наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень пункту 357.1 статті 357 Податкового кодексу України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

начальницького складу податкової міліції визначає Порядок виплати грошового забезпеченая особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 17 липня 2018 року №616 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за №928/32380; далі Порядок №616).

Як установлено пунктом 3 розділу І Порядку №616, грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.

За змістом пункту 1 розділу II Порядку №616 посадові оклади особам начальницького складу податкової міліції встановлюються залежно від займаних ними посад у розмірах, установлених додатками 9-11 до Постанови №704 та визначених у штатних розписах відповідних органів ДФС, з дня призначення на відповідну посаду.

Як визначено пунктом 1 розділу II Порядку №616, оклади за спеціальним званням особам рядового та начальницького складу податкової міліції встановлюються у розмірах, визначених додатком 14 до Постанови №704 (з урахуванням пункту 4 постанови №704), з дня присвоєння спеціального звання Указом Президента України або наказом органу ДФС, або наказом навчального закладу ДФС відповідно до Указу Президента України від 21 березня 2002 року №277 «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Постановою №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 (далі тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів); схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків Державної фіскальної служби згідно з додатком 10 (далі схема тарифних розрядів); схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Відповідно до схеми тарифних розрядів посаді заступника начальника управління чи самостійного підрозділу відповідає 44 тарифний розряд. Відповідно до тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів 44-му розряду відповідає тарифний коефіцієнт 4,48. Також згідно зі схемою тарифних коефіцієнтів за спеціальним званням осіб начальницького складу спеціальному званню «підполковник» відповідає тарифний коефіцієнт 0,8.

Пунктом 4 Постанови №704 встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12,13, 14.

У свою чергу, у примітці 1 додатка 1 до Постанови №704 закріплено, що посадові оклади за рбзрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

У примітці додатка 14 до Постанови №704 визначено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Водночас 24 лютого 2018 року набула чинності Постанова №103, пунктом 6 якої внесено зміни до ряду постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, й до Постанови №704, а саме пункт 4 названої Постанови викладено у такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18, яка набрала законної сили 29 січня 2020 року, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким, зокрема вносились зміни до пункту 4 Постанови №704.

Відповідно до частин другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки 29 січня 2020 року у судовому порядку частково скасовано нормативно-правовий акт (пункт 6 Постанови №103), яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704 (викладено його в новій редакції), то залишається діяти редакція пункту 4 Постанови №704 до зазначених змін (тобто, первинна редакція), за якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу мають визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374; 2018 р., №4, ст. 165).

Отже, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для перерахунку грошового забезпечення, у тому числі працівникам податкової міліції, відповідно до положень Постанови №704 у наведеній редакції до змін, внесених Постановою №103.

Поряд з тим, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

При цьому згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №240/4946/18 в частині застосування норм права, а саме пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774- VIII, після набрання чинності цим Законом положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають.

Таким чином, згідно з Постановою №704 та положеннями пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням як складових грошового забезпечення є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року, а мінімальна заробітна плата для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Відповідно до статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-ІХ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року встановлено у сумі 2102, 00 грн.

Статтею 7 Закону України від 15 грудня 2020 року №1082-ІХ «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2021 року встановлено в сумі 2270,00 грн (для визначення базового розміру посадового окладу судді, посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2102,00 грн).

У зв`язку із наведеним, з 29.01.2020 року розрахунковою величиною для визначення розміру посадового окладу та окладу за спеціальним званням є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, що становить 2102,00 грн., а з 01 січня 2021 року 2270,00 грн.

Однак, в цей період нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення здійснювалася відповідно до положень пункту 4 Постанови №704 в редакції згідно зі змінами, внесеними Постановою №103, які з 29.01.2020 року скасовані. У зв`язку із цим щомісячні та одноразові додаткові види грошового забезпечення, а також грошова компенсація за відпустку та вихідна допомога при звільненні також виплачені у неналежному розмірі.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно наданих позивачем розрахункових листів та грошового атестата посадовий оклад розрахований виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 р.

Тобто, розрахунок проведений з позивачем не у повному обсязі, у зв`язку з чим були порушені його права, тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу недоплачену заробітну плату.

Стосовно позовних вимог в частині виплати недоплаченої частини заробітної плати у розмірі 92 880,68 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, суд вважає, що повноваження відповідача щодо обрахунку конкретних сум недоплаченої частини заробітної плати є дискреційними повноваженнями такого органу державної влади, тобто, відносяться до його виключної компетенції, втручання в яку є недопустимим. У зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати усіх належних ОСОБА_1 заробітної плати, нарахованої відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману частину заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з урахуванням встановлених надбавок до посадового окладу за період з 29.01.2020 року по 07.05.2021 р.

Разом з тим, позивач у позовній заяві просить зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України щодо обов`язковості судових рішень та відсутності об`єктивних обставин щодо невиконання судового рішення з боку відповідача, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Враховуючи відсутність судових витрат пов`язаних із сплатою судового збору у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Рівненській області щодо нездійснення нарахування та виплати усіх належних ОСОБА_1 заробітної плати, нарахованої відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 неотриману частину заробітної плати, виходячи з розміру посадового окладу, визначеного відповідно до розміру посадового окладу, визначеного п.4 пункту 4 Постанови №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та з урахуванням встановлених надбавок до посадового окладу за період з 29.01.2020 по 07.05.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДФС у Рівненській області (вул. Відінська,12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 39394217)

Повний текст рішення складений 23 травня 2022 року

Суддя У.М. Нор