Справа № 340/2001/22
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 травня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/2001/22

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Казанчук Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області (вул. Центральна, 43, с. Велика Андрусівка, Світловодського району, Кіровоградської області, 27520; ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області у неприйнятті рішення по заяві від 05.01.2022 року;

- зобов`язати Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Великоандрусівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області.

Також ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Великоандрусівську сільську раду Світловодського району Кіровоградської області подати суду у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення та зобов`язати сільську раду повернути йому витрати на судовий збір, на складання позову та іншу правничу допомогу у розмірі 15992,40 гривень (15000 витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір 992,40).

Ухвалою судді від 06.04.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.

03.05.2022 року до суду від ОСОБА_1 надійшов лист із заявою в якій останній повідомив суд, що на його думку застосування правових позицій, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №490/8128/17 (провадження №К/9901/166/18, К/9901/30220/18) є недоречним та хибним, оскільки правовідносини, які у них врегульовані є іншими, ніж у його випадку.

Надаючи правову оцінку вказаній заяві та обставинам викладеній у ній, суддя зазначає наступне.

Пунктом 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI визначено, що учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №545/1149/17 «відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону №3551-XII.

Вказану правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №9901/311/19 (провадження №11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №490/8128/17 (провадження №К/9901/166/18, К/9901/30220/18)».

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 06.04.2022 року суддею запропоновано ОСОБА_1 усунути недоліки позовної заяви, натомість ОСОБА_1 у своїй заяві, зареєстрованій 03.05.2022 року, вимоги ухвали судді не виконав, вказавши при цьому, що вказана ухвала є хибною та некоректною.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для сплати судового збору ОСОБА_1 , як особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини 1 статті 5 Закону №3674-VI суддею враховано предмет та підстави позову; перевірено чи стосується така справа захисту прав цієї особи з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Позивач звернувся в порядку оскарження бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за його клопотанням про безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної і комунальної власності (пункт б частина 1 стаття 81 Земельного кодексу України). Тобто правовий спір виник з підстав реалізації позивачем, як громадянином України, право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність. Таке право гарантоване кожному громадянинові України, незалежно від його статусу, а відтак оскарження перешкод у реалізації права на землю відбувається у загальному, а не спеціальному порядку.

Отже позивач звертається до суду не в порядку захисту свого права згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а в загальному порядку реалізації положень Земельного Кодексу України. Відтак, у даному спорі, пільги по звільненню від сплати судового збору, як учасника бойових дій, не розповсюджується.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед вказаного переліку пільг немає такої пільги, як першочергове чи беззаперечне право на отримання землі у власність, натомість таке право гарантоване усім громадянам України незалежно від наявності статусу учасника бойових дій. Відсутнє у переліку пільг і така пільга, як звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_1 звернувся у цій справі.

Тобто, ОСОБА_1 реалізує своє право на отримання землю у власність на загальних підставах, а тому і звернення до суду має відбуватись за загальним правилом, тобто із дотримання вимог щодо сплати судового збору

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі Варбанов проти Болгарії (Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) підкреслив, що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський ідеал моделі держави, це коли між державою і особистістю встановлюються відносини партнерства і співробітництва; держава використовує різні канали для взаємодії з особистістю, громадянами, захищає їхні права; у праві втілюється воля народу; змінюється співвідношення між державою і законом: формула "закон є інструмент державної влади" стає формулою "держава є інструментом закону"; кожен індивід поважає закон і прагне діяти в його рамках.

Для досягнення такого результату кожний учасник справи, в першу чергу, має виконувати покладені на нього обов`язки, незалежно від того, яку природу вони мають. На учасника справи статтею 44 КАС України покладено обов`язок вчиняти дії, встановлені законом та судом, виявляти повагу до суду тощо.

У вказаному випадку право на доступ до правосуддя було поставлено в залежність від особистої волі та рішення заявника, який не виконав покладені на нього обов`язки, встановлені процесуальним законом стосовно обов`язку сплатити судовий збір.

Станом на 16.05.2022 року позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом, не подав.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Зважаючи на викладене, суддя дійшла висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Згідно частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 1 частини 4 статті 169, статті 248 КАС України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву повернути ОСОБА_1 .

Копію ухвали судді невідкладно надіслати ОСОБА_1 разом із позовною заявою та усіма доданими до неї документами. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту підписання її суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного у строк, передбачений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук