Справа № 1.380.2019.002234
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року

м. Київ

справа № 1.380.2019.002234

адміністративне провадження № К/9901/8950/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Яковенка М.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області (процесуальний правонаступник Головного управління ДФС у Львівській області) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 (суддя - Крутько О.В.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 (головуючий суддя Шинкар Т.І., судді: Ільчишин Н.В., Пліш М.А.),

У С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша логістична компанія» (далі - ТОВ «Перша логістична компанія», Товариство, позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС, відповідач), у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.04.2019 № в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 680 027,40 грн (з яких 544 021,92 грн - основний платіж, 136 005,48 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що висновок контролюючого органу в акті перевірки від 08.04.2019 №542/14.2/37678031 про заниження Товариством суми інших операційних доходів, визначених за правилами бухгалтерського обліку внаслідок виявлених розбіжностей між даними податкової декларації з податку на прибуток за 4-й квартал 2018 року та даними бухгалтерського обліку ТОВ «Перша логістична компанія» на 3 022 344,00 грн, не відповідає фактичним обставинам. Також зазначив, що в 4-у кварталі 2018 року Товариство відобразило у фінансовій та податковій звітності інші операційні доходи в сумі 1 202 617,46 грн, які складаються з: доходу від курсових різниць (бухгалтерська проводка Д-т 714 - К-т 79) у сумі 805 872,00 грн; доходу від купівлі-продажу іноземної валюти (бухгалтерська проводка Д-т 711 - К-т 79) у сумі 85 944,00 грн; інших доходів (бухгалтерська проводка Д-т 719 - К-т 79) у сумі 237 481,00 грн; доходу від списання кредиторської заборгованості (бухгалтерська проводка Д-т 717 - К-т 79) в сумі 73 320,00 грн. Дохід від курсових різниць у сумі 805 872,00 грн виник при здійсненні наступних операцій в іноземній валюті: отримання траншів валютного кредиту від AT «Ощадбанк» згідно з договором кредитної лінії №1207/31/6 від 24.10.2018 та сплаті відсотків за вказаним кредитом; отримання платежів в іноземній валюті за надані послуги від нерезидента ТОВ «Фенікс карбон» згідно з договором транспортного експедирування №796 від 21.02.2018; продаж іноземної валюти.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, позов задоволено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач документально обґрунтував задекларовану за 4-й квартал 2018 року суму доходу від курсових різниць первинними документами та іншими документами бухгалтерського обліку (звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік, бухгалтерська довідка, аналіз бухгалтерського рахунку 71 за 4-й квартал 2018 року, картки та оборотно-сальдові відомості по бухгалтерським рахункам 362, 502, 6842 в розрізі операцій з отримання кредиту від АТ «Ощадбанк», сплати відсотків за кредитом, отримання виручки в іноземній валюті від ТОВ «Фенікс карбон», платіжні доручення) у розмірі 805 872,35 грн. Суди дійшли висновку, що доводи відповідача про заниження Товариством доходу від курсових різниць за вказаний звітний період на 3 022 344,00 грн ґрунтуються на припущеннях, будь-яких інших обставин, з якими ГУ ДФС пов`язувало порушення позивачем вимог податкового законодавства, акт перевірки не містить. Також суди врахували висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи від 17.10.2019 №2880, згідно з яким висновки, викладені в акті документальної планової виїзної перевірки від 08.04.2019 №542/14.2/37678031, про розбіжність суми інших операційних доходів ТОВ «Перша логістична компанія» за 4-й квартал 2018 року на 3 022 344,00 грн згідно з даними податкової декларації з податку на прибуток, звіту про фінансові результати за 2018 рік, в порівнянні з даними бухгалтерського обліку документально, не підтверджені.

Головне управління ДПС у Львівській області (далі - ГУ ДПС) як процесуальний правонаступник Головного управління ДФС у Львівській області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020, у якій просить скасувати вказані судові рішення та відмовити у задоволені позову.

Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі відповідач зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), посилаючись на неправильне застосування (незастосування) судами першої та апеляційної інстанцій норм пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України (далі - ПК) та частини першої статті 74 КАС без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 06.08.2019 (справа №160/8441/18).

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач доводить, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки тій обставині, що позивач при розгляді справи в суді надав докази (документи) на підтвердження доходу Товариства від курсових різниць у розмірі 805 872,00 грн, проте, під час проведення перевірки такі докази (документи) позивачем не були надані, а аналізом бухгалтерського рахунку 71 за 4-й квартал 2018 року було встановлено, що загальна сума курсових різниць, яка підлягала включенню до доходу за вказаний податковий звітний період, склала 3 828 216,35 грн, а не задекларовану Товариством суму (805 872,00 грн).

ГУ ДПС вказує, що надання позивачем додаткових документів поза межами строку, встановленого абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК, не спростовує висновок контролюючого органу в акті перевірки про не підтвердження ТОВ «Перша логістична компанія» показників податкової звітності відповідними документами; доказів поважних причин, з яких такі документи були відсутні під час перевірки, позивачем не надано. Посилаючись на висновок в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18 щодо застосування норм пунктів 44.6, 44.7 статті 44 ПК, відповідач зазначає, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності.

Верховний Суд ухвалою від 08.09.2020 відкрив касаційне провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС.

ТОВ «Перша логістична компанія» у відзиві на касаційну скаргу не погоджується з наведеними в ній відповідачем доводами, стверджує про правильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить касаційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень позивача щодо вимог касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди попередніх інстанцій встановили, що Головним управлінням ДФС у Львівській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Перша логістична компанія» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.12.2018, за результатами якої складено акт від 08.04.2019 №542/14.2/37678031 (далі - акт перевірки).

В акті перевірки зроблено висновок, що Товариством порушено, зокрема: підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункт 135.1 статті 135 ПК, пункт 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153); пункти 4, 7, 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2000 за №515/4736), Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 №996-XIV, внаслідок чого сума податку на прибуток за 4-й квартал 2018 року була занижена на 616 255,00 грн.

Висновки в акті перевірки щодо порушення позивачем податкового законодавства вмотивовані тим, у тому числі, з посиланням на те, що внаслідок співставлення показників у податковій декларації з податку на прибуток за 4-й квартал 2018 року, звіті про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2018 рік та даних бухгалтерського обліку (рахунок 71) перевіркою встановлено, що розбіжність між задекларованою Товариством сумою інших операційних доходів (сумою доходу від курсових різниць) (805 872,00 грн) та даними бухгалтерського обліку щодо позитивного значення курсових різниць за 4-й квартал 2018 року (3 828 216,00 грн) склала 3 022 344,00 грн.

На підставі акта перевірки 19.04.2019 ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № про збільшення Товариству суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 770 318,75 грн (з яких 616 255 грн - основний платіж, а 154 063,75 грн - штрафні (фінансові) санкції).

Позивач оскаржує податкове повідомлення-рішення від 19.04.2019 № в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на 680 027,40 грн (з яких 544 021,92 грн - основний платіж, 136 005,48 грн - штрафні (фінансові) санкції), що відповідає висновку в акті перевірки про заниження Товариством доходу від операційних курсових різниць за 4-й квартал 2018 року на 3 022 344,00 грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що в бухгалтерському обліку Товариства за 4-й квартал 2018 року відображені інші операційні доходи в сумі 1 202 617,46 грн., у тому числі:

-дохід від купівлі-продажу іноземної валюти (Д-т 711 - К-т 79) - 85 944,00 грн.;

-дохід від курсових різниць (Д-т 714 - К-т 79) - 805 872,35 грн.;

-дохід від списання кредиторської заборгованості (Д-т 714 - К-т 79) - 73 319,95 грн.;

-інші доходи (Д-т 714 - К-т 79) - 237 481,16 грн.

На підставі оцінки бухгалтерської довідки ТОВ «Перша логістична компанія» за 4 квартал 2018 року від 31.12.2018, витягів з карток та оборотно-сальдових відомостей по рахунках 362, 502, 6842, аналізу рахунку 714 суди встановили, що Товариство отримало дохід від курсових різниць у розмірі 805 872,35 грн за такими операціями:

-отримання кредитних коштів в іноземній валюті (долар США) за договором кредитної лінії №1207/31/6 від 24.10.2018 з АТ «Ощадбанк» (позитивне значення курсових різниць в розрізі отриманих траншів кредиту - 795 309,85 грн);

-сплата відсотків по кредиту в іноземній валюті за договором №1207/31/6 від 24.10.2018 (позитивне значення курсових різниць - 4 481,79 грн);

-отримання оплати в іноземній валюті (долар США) за послуги по договору транспортного експедирування №796 від 21.02.2018 від нерезидента ТОВ «Фенікс Карбон» (позитивне значення курсових різниць - 6 040,40 грн);

-продаж іноземної валюти (позитивне значення курсових різниць - 40,31 грн).

Зазначені суми курсових різниць розраховані Товариством із застосуванням курсів валют Національного банка України (далі - НБУ) на дати операцій (дати отримання на рахунок кредитних коштів, сплати відсотків по кредиту, отримання оплати за послуги від нерезидента, продажу іноземної валюти) та дату балансу (а.с. 182-183, т.1-й).

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - так само) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Статтею 135 ПК встановлено, що базою оподаткування податком на прибуток є грошове вираження об`єкта оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 44.7 статті 44 цього Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності (абзац перший пункту 44.6 статті 44 ПК).

Пунктом 44.2 статті 44 ПК передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153) (далі - П(С)БО №15).

Пунктом 5 П(С)БО №15 встановлено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 7 П(С)БО №15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, дохід від операційних курсових різниць.

Порядок визначення курсових різниць та їх відображення у бухгалтерському обліку визначено нормами Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 №193 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.08.2000 за №515/4736) (далі - П(С)БО 21). У пункті 4 П(С)БО 21 визначено, що валютний курс - установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни; курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів; операція в іноземній валюті - господарська операція, вартість якої визначена в іноземній валюті або яка потребує розрахунків в іноземній валюті.

Згідно з пунктом 5 П(С)БО №21 операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на початок дня, дати здійснення операції (дати визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат).

На кожну дату балансу монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на кінець дня дати балансу (підпункт «а» пункту 7 П(С)БО №21).

Пунктом 8 П(С)БО №21 встановлено, що визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату балансу, а також на дату здійснення господарської операції в її межах або за всією статтею (відповідно до облікової політики). Для визначення курсових різниць на дату балансу застосовується валютний курс на кінець дня дати балансу. При визначенні курсових різниць на дату здійснення господарської операції застосовується валютний курс на початок дня дати здійснення операції. Підприємство може здійснити перерахунок залишків на кінець дня за монетарними статтями в іноземній валюті, за якими протягом дня здійснювались господарські операції із застосуванням валютного курсу, встановленого на кінець цього дня.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Таким чином, нормами П(С)БО №15 та П(С)БО №21 чітко встановлено обов`язковість віднесення операційних курсових різниць до складу інших операційних доходів (позитивні курсові різниці). Курсові різниці не є платежами чи надходженнями від інших осіб, а є арифметично розрахованою різницею між оцінками одного і того ж активу (зобов`язання) за різними валютними курсами на дату балансу та дату здійснення господарської операції в іноземній валюті.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 №291 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.12.1999 за №893/4186) затверджено Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій (далі - Інструкція №291).

Відповідно до Інструкції №291 на рахунку 71 «Інший операційний дохід» ведеться узагальнення інформації про інші доходи від операційної діяльності підприємства у звітному періоді, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг).

До інших операційних доходів відносяться, зокрема доходи від операційної курсової різниці за операціями в іноземній валюті.

За кредитом рахунку 71 «Інший операційний дохід» відображається збільшення (одержання) доходу, за дебетом - суми непрямих податків (податку на додану вартість, акцизного податку та інших зборів (обов`язкових платежів)) та списання в порядку закриття на рахунок 79 «Фінансові результати» .

Рахунок 71 «Інший операційний дохід» має такі субрахунки: 710 «Дохід від первісного визнання та від зміни вартості активів, які обліковуються за справедливою вартістю»; 711 «Дохід від купівлі-продажу іноземної валюти»; 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів»; 713 «Дохід від операційної оренди активів»; 714 «Дохід від операційної курсової різниці»; 715 «Одержані штрафи, пені, неустойки»; 716 «Відшкодування раніше списаних активів»; 717 «Дохід від списання кредиторської заборгованості»; 718 «Дохід від безоплатно одержаних оборотних активів»; 719 «Інші доходи від операційної діяльності».

Згідно з пунктом 3.10 Розділу III Методичних рекомендацій щодо заповнення форм фінансової звітності, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 28.03.2013 №433, у статті «Інші операційні доходи» відображаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема, дохід від операційних курсових різниць.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Товариство під час перевірки надало документи для підтвердження задекларованої за 4-й квартал 2018 року суми інших операційних доходів (зокрема, в частині доходу від операційних курсових різниць (Д-т 714 - К-т 79) - в сумі 805 872,00 грн). Про це зазначено і в акті перевірки (так, в акті зазначено, що заниження суми доходу від курсових різниць на 3 022 344,00 грн встановлено на підставі даних бухгалтерського обліку Товариства: журналів-ордерів, даних головної книги за 4-й квартал 2018 року, аналізу бухгалтерських рахунків 312, 316, 333, 334, 362, 711, 712, 714, 716, 717, 732, карток по контрагентах-імпортерах, вантажних митних декларацій, актів виконаних робіт (наданих послуг) та первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарських операцій (платіжних доручень, виписок банку, договорів, офіційних курсів валют НБУ на кожну дату балансу).

В суді позивач для підтвердження підстав позову надав додаткові документи: бухгалтерську довідку за 4-й квартал 2018 року від 31.12.2018 щодо суми і розрахунку курсових різниць (у розрізі операцій в іноземній валюті, за якими проведено розрахунок курсових різниць в 4-му кварталі 2018 року), яка ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, а також письмові докази на підтвердження цих розрахунків (копії договору кредитної лінії від 24.10.2018 №1207/31/6; договору транспортного експедирування №796 від 21.02.2018, свіфт-платіжні доручення; копії банківських виписок).

Встановлення судами попередніх інстанцій обставин у справі, в тому числі, й на підставі зазначених доказів (документів) відповідає частині першій статті 77 КАС, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, і не суперечить пункту 44.6 статті 44 ПК.

Суди на підставі оцінки доказів дійшли обґрунтованого висновку, що за даними бухгалтерського обліку Товариства сума доходу від курсових різниць за 4-й квартал 2018 року відповідає задекларованій позивачем сумі у податковій декларації з податку на прибуток за 4-й квартал 2018 року та звіті про фінансові результат за 2018 рік.

Іншого застосування судами у цій справі норм матеріального права (ГУ ДПС у касаційній скарзі зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій не застосовано норму пункту 44.6 статті 44 ПК), у порівнянні з постановою Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18 немає.

Верховний Суд у зазначеній постанові застосував норму пункту 44.6 статті 44 ПК у взаємозв`язку із нормами пункту 44.1 цієї статті, тобто висновок Верховного Суду стосується документів, які є підставою внесення показників до податкової звітності (первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансова звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством).

В розвиток висновку в цій постанові Верховний Суд у постанові від 20.12.2021 у справі №200/6804/19-а зазначив, що вимога пункту 44.6 статті 44 ПК стосується тих документів, які є підставою бухгалтерського та податкового обліку, інші документи знаходяться поза межами дії норми вказаного пункту.

Ухвалені у справі судові рішення відповідають вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС щодо законності і обґрунтованості судового рішення, його відповідності принципу верховенства права та завданню адміністративного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЄ.А. Усенко М.М. Гімон М.М. Яковенко