Справа № 300/2146/21
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2021-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" жовтня 2021 р. справа № 300/2146/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
Суддя Остап`юк С.В.,
за участю секретаря Баточенко О.-А.А.,
представника позивача Тепак Л.П.,
представника відповідача Муратової Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста-Електро» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування наказу за № 1698 від 18.12.2020, податкового повідомлення-рішення за № 002352/0701 від 22.04.2021 та визнання протиправними дії, -
ВСТАНОВИВ:
11.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Веста-Електро» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (далі відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування наказу за № 1698 від 18.12.2020 «Про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Веста-Електро», визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № 002352/0701 від 22.04.2021, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1299930 гривень, визнання протиправними дій службових осіб контролюючого органу щодо направлення запитів про надання інформації та документів з порушенням владнх повноважень, визначених Податковим кодексом України.
17.05.2021 суд, ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом, призначив справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та за наслідками підготовчого засідання в справі, виконавши завдання підготовчого провадження його закрив та призначив справу до судового розгляду по суті.
Позовні вимоги щодо протиправності наказу за № 1698 від 18.12.2020 про призначення перевірки обґрунтовані тим, що в порушення норм податкового законодавства цим наказом призначено контрольний захід з перевірки декларування від`ємного значення з податку на додану вартість без визначення періоду, що цим заходом охоплюється.
Підстави заявлених вимог про визнання протиправними дій посадових осіб відповідача обґрунтовані тим, що направлені ними запити на надання інформації та документів не належать до меж предмету перевірки, яку вони проводили, а посадові особи, що їх підписали самостійно не наділені повноваженнями звертатися із такими запитами поза періодом предмету контрольного заходу.
Вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за № 002352/0701 від 22.04.2021 позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно, оскільки висновки контролюючого органу про завищення позивачем розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1299930 гривень базуються на помилковому розумінні норм податкового законодавства та правил бухгалтерського обліку, а також на необґрунтованих висновках про негосподарське використання придбаних послуг шеф-монтажу.
Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримала з мотивів зазначених у заявах по суті справи.
Відповідач в заявах по суті справи свої заперечення проти позову обґрунтовує порушеннями, які допущено позивачем та висновками, які відображені в акті перевірки.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вирішив спір, виходячи з такого.
18.12.2020 відповідач виніс наказ за №1698 про проведення відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальної позапланової виїзної перевірки позивача (т.1 а.с.16).
За змістом першого пункту вказаного наказу відповідач наказав провести документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. Дата початку перевірки 21.12.2020, тривалість 5 робочих днів.
24.12.2020 наказом №1747 відповідач продовжив термін проведення перевірки на 2 робочих дня з 29.12.2020 (т.1 а.с.22).
21.12.2020 головний державний ревізор-інспектор відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області В. Шпитальний, головний державний ревізор-інспектор відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Д. Гандзюк звернулися до позивача із запитом про надання до перевірки всіх наявних документів щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду травня 2020 року, а також 28.12.2020 із запитом про надання до перевірки документів всіх наявних документів щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, з грудня 2019 року по жовтень 2020 року (т.1 а.с.17-18, 20-21).
11.01.2021 відповідачем складено акт за №19/09-19-07-01/33859600 про результати документальної позапланової виїзної перевірки позивача (т.1 а.с.24-40).
За наслідками проведеної перевірки, відповідач дійшов висновків про порушення позивачем положень підпунктів 14.1.36, 14.1.185, 14.1.191, 14.1.202, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки завищив від`ємне значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 1706870 за жовтень 2020 року; пунктів 201.1, 201.10, 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки не зареєстрував податкові накладні в єдиному реєстрі податкових накладних загальною сумою податку на додану вартість за жовтень 2020 року в сумі 717 176, 92 гривень.
Відповідач, 05.02.2021 виніс податкове повідомлення-рішення №000645/0710, яким зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1 706 870 гривень.
В результаті адміністративного оскарження вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, Державна податкова служба України його скасувала в частині зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на 406 940 гривень, в іншій частині залишила без змін (т.1 а.с.98-113)
Внаслідок цього, відповідач 22.04.2021 виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення за №002352/0701, яким зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1299930 гривень (т.1 а.с.116).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає, що вирішуючи відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України).
Глава 8 розділу ІІ Податкового кодексу України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення.
При цьому приписи Податкового кодексу України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.
Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.
Згідно з підпунктом 78.1.7 пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Особливості регулювання проведення документальної невиїзної перевірки, встановлені статтею 79 Податкового кодексу України, не виключають необхідності дотримання загальних вимог до наявності підстав та порядку проведення документальних позапланових перевірок.
Як зазначено у пункті 79.1 зазначеної вище статті, документальна невиїзна перевірка здійснюється, зокрема, у разі прийняття керівником органу державної податкової служби рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідач в оскаржуваному наказі за №1698 від 18.12.2020 призначив документальну позапланову виїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, а визначаючи межі предмету такої перевірки поширив їх на формування від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у будь-яких попередніх звітних періодах.
Відповідно до пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
При заповненні розділу III декларації «Розрахунки за звітний період» здійснюється обрахунок різниці між сумою податкових зобов`язань за звітний (податковий) період (рядок 9 декларації) та податкового кредиту (рядок 17 декларації) (підпункти 1, 2 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21).
При цьому, до складу податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду включається від`ємне значення попереднього звітного періоду (рядок 16.1 декларації, у який згідно з підпунктом 5 пункту 4 розділу V Порядку №21 переноситься значення рядка 21 декларації за попередній звітний (податковий) період). період, яким охоплено
За вказаних обставин, відповідач оскаржуваним наказом межі контрольного заходу перевірки поширює на будь-які попередні звітні періоди декларування позивачем податку на додану вартість, в тому числі й на ті періоди, що не охоплюються строками давності, встановленими статтею 102 Податкового кодексу України.
Одночасно з цим, відповідач, будучи контролюючим органом, повноваження якого передбачають ведення податкового обліку володіє всіма необхідними відомостями щодо позивача, що є достатніми для визначення предмету, меж, періоду та обсягів контрольного заходу з тією мірою конкретності, що відповідає принципу правової визначеності та не поширює контрольних захід документальну позапланову виїзну перевірку на необмежену кількість попередніх звітних (податкових) періодів обчислення та сплати позивачем податку на додану вартість.
Як наслідок, наказ Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області за №1698 від 18.12.2020 є протиправним та підлягає скасуванню.
Розглянувши позовні вимоги про визнання протиправними дій службових осіб контролюючого органу щодо направлення позивачу запитів на надання інформації та документів з порушенням меж предмету перевірки та, визначених Податковим кодексом України, повноважень, суд зазначає таке.
Як зазначалося вище, 21.12.2020 головний державний ревізор-інспектор відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області В. Шпитальний, головний державний ревізор-інспектор відділу позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області Д. Гандзюк звернулися до позивача із запитом про надання до перевірки всіх наявних документів щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) період травня 2020 року, а також 28.12.2020 із запитом про надання до перевірки документів всіх наявних документів щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, з грудня 2019 року по жовтень 2020 року (т.1 а.с.17-18, 20-21).
Відповідач вважає, що вимога надання вказаної податкової інформації здійснена в межах повноважень контролюючого органу та забезпечена обов`язком позивача, передбаченого пунктом 85.2. статті 85 Податкового кодексу України, оскільки вказані в запиті документи належать та пов`язані з предметом перевірки, призначеної наказом за №1698 від 18.12.2020.
Відповідно до підпункту 20.1.2. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України для здійснення функцій, визначених законом, контролюючі органи мають право отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.
Вимоги пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України передбачають, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Стаття 73 Податкового кодексу України регулює порядок отримання податкової інформації контролюючими органами, пункт 73.3. якої встановлює, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Запити від 21.12.2020 та від 28.12.2020 з вимогою надати всі наявні документи щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2020 року, а також з грудня 2019 року по серпень 2020 року є таким, що спрямований на подання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, однак не охоплений межами предмета перевірки, визначеного наказом відповідача за №1698 від 18.12.2020.
У зв`язку з цим, порядок отримання вищевказаної податкової інформації контролюючими органами регулюється статтею 73 Податкового кодексу України, що вимагає від головний державних ревізорів-інспекторів відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області В. Шпитального та Д.Гандзюк підтвердження уповноваження на звернення до платника податків із таким письмовим запитом.
Окреме уповноваження від керівника контролюючого органу на звернення із запитом про подання інформації щодо достовірності показників за звітний (податковий) період у якому виникло від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за травень 2020 року, а також з грудня 2019 року по серпень 2020 року відсутнє, на вимогу позивача та суду не надано. Також, такі повноваження вказаних службових осіб не передбачені їх посадовими інструкціями (т.2 а.с.59-62).
Як наслідок, дії головних державних ревізорів-інспекторів відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС в Івано-Франківській області В. Шпитального та Д.Гандзюк щодо підписання листів, листів-вимог від 28.12.2020 «Про надання до перевірки документів», від 21.12.2020 «Про проведення інвентаризації», від 21.12.2020 «Про надання до перевірки документів» та проведення документальної позапланової виїзної перевірки за період грудня 2019 до жовтня 2020 року є протиправними.
Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення за №002352/0701 від 22.04.2021, яким відповідач зменшив розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду позивача на суму 1299930 гривень, суд зазначає таке.
Вказане рішення відповідач в частині нарахування податкових зобов`язань з сплати податку на додану вартість в розмірі 310 237 гривень обґрунтовує висновками перевірки про відсутність документального підтвердження економічного ефекту при придбанні послуг в нерезидента GE Grild GmbH (Швейцарія) шеф-монтажу в сумі 1551185, 71 гривня, внаслідок чого не нараховано податок на додану вартість на придбані та невикористані в господарській діяльності послуги, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань податку на додану вартість в розмірі 310 237 гривень за травень 2020 року.
Позивач придбав за договором №1105129UKR від 07.11.2018 в компанії нерезидента GE Grild GmbH (Швейцарія) високовольтний комплектний розподільчий пристрій з елегазовою ізоляцією. Крім того, умовами поставки згідно з договором між позивачем та компанією нерезидентом передбачено поставка обладнання та проведення постачальником шеф-монтажу поставленого обладнання. Придбане обладнання поставлено позивачу згідно вантажно-митної декларації 18.12.2019, здійснено його шеф-монтаж, а позивач здійснив розрахунок за придбаний товар в сумі 13904711, 24 гривні, за послуги шеф-монтажу 1551185,75 гривень та сплатив 230041 гривню витрат на транспортування (т.1 а.с.119-142).
Позивач, придбаний високовольтний комплектний розподільчий пристрій з елегазовою ізоляцією зарахував на баланс підприємства за первісною вартістю 15685937, 95 гривень, яку склали вартість обладнання, вартість шеф-монтажу цього обладнання та вартість витрат на транспортування обладнання.
Позивач, згідно з Договором поставки №ВЕ3008/2018 від 30.08.2020 поставив у власність покупця Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерготехнології» високовольтний комплектний розподільчий пристрій з елегазовою ізоляцією за ціною 17197916,67 гривень, податок на додану вартість 3439583,33 гривень. Відповідно до пункту 6.2 Договору поставки №ВЕ3008/2018 від 30.08.2020 в ціну договору поставки включена ціна послуг шеф-монтажу обладнання, що поставляється (т.1 а.с.143-157).
За наслідками цих господарських операцій, позивач отримав прибуток в розмірі 1511978, 72 гривень, а придбані послуги шеф-монтажу за договором від 07.11.2018 реалізував при здійсненні поставки за договором від 30.08.2020, вартість яких включена ним до ціни поставки за договором, на яку, як на базу оподаткування нарахований податок на додану вартість.
Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України.
Згідно з пунктом 187.1 статті 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Відповідно до підпункту 192.1.1 пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.
Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 даного Кодексу датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.
Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).
Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Згідно вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
При цьому, підпункт 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає витрати як суму будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість до від`ємного значення з цього податку та формування податкового кредиту з податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, сплачені в ціні товару (послуг) суми податку на додану вартість для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Суд встановив, що всі необхідні первинні бухгалтерські документи щодо придбання позивачем у компанії нерезидента обладнання та послуг з шеф-монтажу, понесення транспортних витрат за договором №1105129UKR від 07.11.2018 та щодо продажу позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерготехнології» обладнання і послуг шеф-монтажу за договором №ВЕ3008/2018 від 30.08.2020 на момент формування показників податкової звітності були в наявності у позивача, а самі операції мали реальний характер, придбані послуги використані у господарській діяльності позивача.
Як наслідок, є необґрунтованим висновок відповідача про невикористання в господарській діяльності придбаних послуг шеф-монтажу, а визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 310 237 гривень з вартості цих послуг шеф-монтажу є безпідставним, оскільки на вартість цих послуг, що включена у вартість поставки, як на базу оподаткування податком на додану вартість, нараховані суми зобов`язань, при їх продажу позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерготехнології» за договором №ВЕ3008/2018 від 30.08.2020.
В частині зменшення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 988 714 гривень відповідач обґрунтовує висновками перевірки про порушення вимог пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та завищення від`ємного значення податку на додану вартість у вказаній сумі за жовтень 2020 року, внаслідок недостовірного визначення від`ємного значення податку, що зараховується до складу податкового періоду наступного звітного (податкового) періоду. Відповідач вважає недостовірним визначенням від`ємного значення податку на тій підставі, що при заповненні додатка 2 податкової декларації з податку на додану вартість позивач не дотримав принципу хронології формування від`ємного значення, згідно з яким податкові зобов`язання поточного (звітного) періоду зменшуються на суму податкового кредиту у хронологічному порядку його виникнення від найдавнішого до найновішого, а сума від`ємного значення податку в розмірі 988 714 гривень виникла за період травня жовтня 2020 року.
Разом з тим, ні нормами Податкового кодексу України, ні нормами Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України за №21 від 28.01.2016 (далі Порядок №21) не встановлено спеціального порядку розрахунку погашення податкового зобов`язання вказаного в рядку 9 Розділу І Декларації, зокрема, чи буде це здійснено за рахунок рядку 10.1 чи рядка 16.1, оскільки обидва є відображеннями податкового кредиту звітного періоду.
Суд погоджується з позивачем, що з огляду на приписи пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, при визначенні податкового зобов`язання з податку на додану вартість у складі податкового кредиту звітного періоду враховуються суми податкового кредиту сформованого у поточному податковому періоді та суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що виникло у минулому звітному періоді, при цьому у випадку послідовного виникнення від`ємного значення у декількох минулих податкових періодах, таке значення може бути сформовано за рахунок відповідних сум від`ємного значення у таких минулих періодах.
Відповідно до приписів Податкового кодексу України, від`ємне значення звітного (податкового) періоду можна зарахувати до складу податкового кредиту наступного періоду та/або заявити до бюджетного відшкодування. В даному випадку позивач від`ємне значення податку на додану вартість в розмірі 988 714 гривень зарахував до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, що відображено у Додатку 2.
Деталізація від`ємного значення різниці між податковими зобов`язаннями і додатковим кредитом, яка переноситься до складу податкового кредиту наступного звітного додаткового періоду, здійснюється лише в частині періодів її виникнення. Такі дані відображаються в додатку 2 (Д2) до декларації з податку на додану вартість.
Водночас, ані Податковий кодекс України, ані Порядок № 21 не передбачено вимог щодо черговості врахування залишку від`ємного значення попередніх звітних (податкових) періодів при погашенні податкових зобов`язань поточного звітного (податкового).
Як наслідок, висновок відповідача про порушення вимог пунктів 200.1 та 200.4 статті 200 Податкового кодексу України та завищення позивачем від`ємного значення податку на додану вартість в розмірі 988 714 гривень за жовтень 2020 року є помилковим та необґрунтований вимогами норм Податкового кодексу України.
В частині зменшення оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням суми від`ємного значення з податку на додану вартість на 979 гривень, внаслідок відсутності в додатку №5 декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року зазначення індивідуального податкового номера контрагента позивача.
Сума від`ємного значення з податку на додану вартість в розмірі 979 гривень за господарською операцією з контрагентом з невідображеним в додатку 5 декларації індивідуальним податковим номером, а саме у графі «постачальник (індивідуальний податковий номер)» напроти суми податку «979,17» індивідуальний податковий номер контрагента позивача не вказано, тобто, має місце некоректне заповнення вказаного рядка (т.1 а.с.225). Водночас, розбіжності між додатком 5 та додатком 2 до декларації з податку на додану вартість за жовтень 2020 року мало місце виключно щодо індивідуального податкового номера контрагента, виникло внаслідок помилки та не мало впливу на розмір суми від`ємного значення податку на додану вартість за цей період.
Ураховуючи, що реальність вищевказаної господарської операції податковим органом під сумнів не ставиться, суд доходить висновку про те, що некоректне заповнення реквізитів контрагентів платника саме по собі не призвело до включення необґрунтованих сум до складу податкового кредиту з податку на додану вартість і не може бути підставою для зменшення суми від`ємного значення цього податку.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення оскаржуваних рішень.
Як наслідок, є помилковим та таким, що суперечить вимогам Податкового кодексу України висновки відповідача про порушення позивачем положень підпунктів 14.1.36, 14.1.185, 14.1.191, 14.1.202, 14.1.231 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.6 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.3, 198.5, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України та завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 1 299 930 за жовтень 2020 року.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 22.04.2021 за №002352/0701 про зменшення Товариству з обмеженою відповідальністю «Веста-Електро» розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2020 року, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на суму 1299930 гривень є протиправним та підлягає скасуванню.
За результатами судового дослідження обставин та правових підстав, якими обґрунтовано вимоги позову Товариство з обмеженою відповідальністю «Веста-Електро» до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, а також заперечень проти позову, суд прийшов до висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення позову, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.
Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Документально підтвердженими судовими витратами в даній справі є витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 19 498, 96 гривень, згідно з платіжним дорученням за № 4803 від 06.05.2021 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень, відповідно до платіжних доручень №4852 від 14.05.2021 та №5243 від 26.07.2021, договору про надання юридичних послуг та правничої допомоги №002МТА/ІФ-21 від 19.01.2021, замовлення №4 на надання юридичних послуг та правничої допомоги від 14.05.2021, акта надання правничої допомоги №002МТА/ІФ-21 від 11.10.2021.
Розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, суд робить висновок про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області судовий збір в розмірі 19 498, 96 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області за № 1698 від 18.12.2020.
Визнати протиправними дії головних державних ревізорів-інспекторів управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області Шпитального В.Й. та Гандзюка Д.Д. щодо підписання листів, листів-вимог від 28.12.2020 «Про надання до перевірки документів, від 21.12.2020 «Про проведення інвентаризації», від 21.12.2020 «Про надання до перевірки документів» та проведення документальної позапланової виїзної перевірки за період грудня 2019 року до жовтня 2020 року.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Івано-Франківській області за № 002352/0701 від 22.04.2021.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Остап`юк С.В.

Рішення складене в повному обсязі 04 листопада 2021 р.