Справа № 500/221/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/221/22

17 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Юсипів Х.Р

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якій просить: визнати дії Головного управління ДПС у Тернопільській області протиправними, а вимогу про сплату боргу від 10.02.2021 і суму боргу зазначену у відповіді №9860/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 21.12.2021 скасувати як неправомірно визначені, недостовірні, незаконні, протиправні.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, стало відомо про вимогу від 10.02.2021 №Ф-13432-13У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 9319,49 грн. Відповідно до відповіді Головного управління ДПС у Тернопільській області №9860/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 21.12.2021 сума боргу, з урахуванням зарахованих 3300,00 грн. згідно платіжного доручення №78920221 від 20.02.2021, становить 6019,49 грн. Однак банківські квитанції про перерахування єдиного внеску є незаперечним доказом сплати, які не були враховані при формуванні оскаржуваних вимоги про сплату боргу та відповіді. Здійснення ж технічної помилки під час перерахування грошового зобов`язання платіжним дорученням №73140362 від 29.12.2021 не містить ознак бездіяльності і не є підставою для застосування санкцій.

Водночас у спірних правовідносинах була подвійна сплата єдиного внеску: позивачем, пенсійного віку і без отримання реального доходу з адвокатської діяльності, та Західноукраїнським національним університетом, як його роботодавцем, у розмірі не менше мінімального.

За таких обставин, позивач вважає, що спірна вимога від 10.02.2021 №Ф-13432-13У про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску та відповіді №9860/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 21.12.2021 є протиправними та підлягають скасуванню, що, власне, і зумовило звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 09.02.2022 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач станом на 01.01.2002 зареєстрований як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю. З інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 видно, що в суму недоїмки по єдиному внеску в розмірі 6019,49 грн. входить: розмір єдиного внеску, нарахований в 2017-2022 роках, в сумі 38888,74 грн.; штрафні санкції та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 5641,47 грн.; сплачена сума єдиного внеску у розмірі 38510,72 грн., в тому числі зарахованих 3300,00 грн. згідно платіжного доручення №78920221 від 20.02.2021.

Щодо твердження позивача про сплату єдиного соціального внеску у розмірі 3178,12 грн. із зазначенням у квитанції про оплату помилкового ідентифікаційного коду, повідомив, що зарахування/повернення надміру та/або помилково сплачених коштів по єдиному внеску відбувається в межах одного рахунку. ОСОБА_2 має право звернутися із заявою до контролюючого органу щодо повернення йому помилкового сплачених коштів.

На переконання відповідача, оскільки чинним законодавством передбачено обов`язок платниками податків сплачувати єдиний внесок незалежно від факту отримання доходу, а в охоплений вимогою, що оскаржується період не було зупинено право на здійснення адвокатської діяльності, то законні підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

У відповіді на відзив позивач наголошує про сплату єдиного внеску за нього Західноукраїнським національним університетом, як роботодавцем, та самостійно, як самозанятою особою, при цьому не отримуючи доходу від незалежної професійної діяльності. Не відповідає дійсності і дата встановлення ОСОБА_1 пенсії 01.01.2018.

Ухвалою суду від 07.04.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 21.04.2022.

Ухвалою суду від 21.04.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), допущено заміну відповідача на його правонаступника Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України. Розгляд справи відкладено на 17.05.2022.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з мотивів, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав викладених у відзиві, просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 01.01.2002 взятий на облік в контролюючому органі як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, відповідно до витягу з інформаційної системи "Податковий блок. Облік платників податків". Дата встановлення ознаки незалежної професійної діяльності (адвокат) 13.10.1999, дата встановлення пенсії 01.01.2018 (а.с.74).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 , виданому 07.07.2016, позивач є пенсіонером (а.с.22).

Позивачем сформовано та подано податкові декларації про майновий стан і доходи, а також звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017-2020 роки з нульовими показниками чистого доходу (прибутку) (а.с.27-39).

Згідно з інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 нараховувався єдиний внесок як особі, яка проводить незалежну професійну діяльність (а.с.75-88).

На підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, 10.02.2021 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області виставило позивачу вимогу №Ф-13432-13У про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 12.08.2021 в сумі 9319,49 грн., в тому числі недоїмка 7517,18 грн., 908,58 грн., пеня 893,73 грн. (а.с.17).

За результатами розгляду заяви позивача щодо правомірності нарахування єдиного внеску за період здійснення незалежної професійної діяльності, Головне управління ДПС у Тернопільській області листом №9860/6/19-00-24-04/ НОМЕР_1 від 21.12.2021 повідомило, що сума боргу по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 21.12.2021 становить 6019,49 грн. Згідно з інтегрованої картки платника єдиного внеску ОСОБА_1 нараховано єдиного внеску за 2017-2022 роки в сумі 38888,74 грн.; штрафних санкцій та пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску в розмірі 5641,47 грн.; сплачено єдиного внеску за період з 01.01.2017 по 21.12.2021 у розмірі 38510,72 грн., в тому числі зараховано 3300,00 грн. згідно платіжного доручення №78920221 від 20.02.2021 (а.с.46-51).

Не погоджуючись з вимогою про сплату боргу (недоїмки) єдиного внеску та наданою відповіддю суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правові і організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ (далі Закон №2464-VІ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з абз.2 п.1 та п.5 ч.1 ст.4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема:

роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п.1 ч.2 ст.6 Закону № 2464-VI).

Відповідно до абз.1 п.1 та п.2 ч.1 ст.7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Водночас, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

За приписами пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з пп.14.1.195 п.14.1 ст.14 ПК України працівник - це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Відповідно до п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України.

Статтею 63 ПК України регламентовано загальні положення щодо обліку платників податків.

За приписами п.63.1, 63.2 ст.63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків. Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Згідно з п.178.1 ст.178 ПК України (яка регламентує оподаткування доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність) особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Відповідно до п.65.2, 65.3 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів. Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.

При цьому, п.6.7 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, для взяття на облік фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у строк 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання; заяву за формою №5-ОПП; копію Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, якщо заявник є адвокатом, який провадить адвокатську діяльність індивідуально.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI) адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ч.3 ст.4, ч.1 ст.13 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Отже, із наведених вище положень ПК України та Закону №5076-VI слідує що фізична особа, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, у тому числі й адвокатську, підлягає взяттю на облік у контролюючому органі. Поряд із тим особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою лише за умови, що вона не є найманим працівником, що випливає із буквального тлумачення положень пп.14.1.226 п.14.1 ст.14 ПК України.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №500/576/19, що відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Також Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 (справа №160/3114/19), від 05.12.2019 (справа №260/358/19) та від 05.03.2020 (справа №824/509/19-а) досліджував проблематику питання щодо адміністрування Законом Закону № 2464-VI єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, та у своєму рішенні зазначив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок лише за умови, що така особа не є найманим працівником. Наявність в особи свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує його право як адвоката на здійснення незалежної професійної діяльності, однак не є доказом безпосереднього здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Як видно з матеріалів справи, а саме представлених індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (довідка форми ОК-5), у періоді, за який податковим органом нараховано єдиний внесок позивачу, останній працював і страхові внески у розмірі, не меншому мінімального страхового внеску на місяць, сплачував за нього роботодавець.

Доказів отримання позивачем у період його роботи за трудовим договором доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально відповідачем не представлено та судом не встановлено.

Враховуючи обставини у справі та законодавчі положення, що регулюють спірні правовідносини, з огляду на нараховування та сплату роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску у розмірі, не меншому мінімального страхового внеску на місяць, за спірний період, суд приходить до висновку про відсутність у позивача обов`язку зі сплати єдиного внеску, як наслідок оскаржувана вимога від 10.02.2021 №Ф-13432-13 У про сплату боргу є необґрунтованою, винесеною без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, з порушенням вимог ч.2 ст.2 КАС України, а отже є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, п.2 ч.1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Водночас, відповідь №9860/6/19-00-24-04/32773 від 21.12.2021, і якій Головним управлінням ДПС у Тернопільській області зазначено суму боргу за результатами розгляду заяви позивача щодо правомірності нарахування єдиного внеску за період здійснення незалежної професійної діяльності, не є рішенням суб`єкт владних повноважень, що безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і носить обов`язковий характер.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для скасування суми боргу, зазначеній у відповіді №9860/6/19-00-24-04/32773 від 21.12.2021, як такій, що не породжує будь-яких правових наслідків для позивача та не є індивідуальним актом в розумінні КАС України, а тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" суд визначив, що "... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваного рішення.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1 ст.139 КАС України).

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки позов підлягає до задоволення частково, то суд присуджує на користь позивача здійснені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору розмірі 454,00 грн. згідно квитанції №119513983 від 17.12.2021 на суму 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (а.с.11).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу ГУ ДПС у Тернопільській області від 10.02.2021 №Ф-13432-13 У.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ГУ ДПС у Тернопільській області сплачений ОСОБА_1 судовий збір згідно квитанції №119513983 від 17.12.2021 в сумі 454 гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області, як відокремлений підрозділ ДПС України (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Мандзій О.П.