Справа № 260/7260/21
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 260/7260/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря Івашко Я.С.,

представника відповідача Радь О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Арян до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження,-

В С Т А Н О В И В:

Арян, в інтересах якого діє адвокат Волошин Л.Я., звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 листопада 2021 року Головним управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області було прийнято рішення №52 про примусове повернення громадянина Індії Арян. Відповідно до рішення позивача зобов`язано в строк до 08.12.2021 покинути територію України та заборонено в`їзд на територію України терміном на 3 (три) роки. Вважає, що рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Зазначає, що відповідач прийняв вказане рішення безпідставно, не перевіривши всі обставини, зокрема, про оскарження дій Управління ДМС в Полтавській області щодо скасування посвідки. Стосовно застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, то мотиви прийняття такої заборони у рішенні взагалі не наведені.

У судовому засіданні 28.04.2022 представник позивача усно уточнила позовні вимоги та просила скасувати рішення №52 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області від 24 листопада 2021 року в частині заборони Арян в`їзду на територію України терміном на 3 (три) роки.

Представник позивача в судовому засіданні 20.05.2022 не з`явилась, разом з тим через канцелярію суду подала заяву в якій уточнені позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, врахувавши додаткові пояснення від 27.04.2022 та здійснювати розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, зокрема зазначає, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення було встановленого факту перебування іноземця на території України нелегально, тобто ухилення від виїзду за межі України після закінчення законного строку перебування - 24 листопада 2021 року, за що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП.

Щодо заборони подальшого в`їзду в Україну відповідач посилається на Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", зокрема, частину другої статті 26 (3773-17) відповідно до якої рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в 'їзду в Україну строком на три роки.

У зв`язку з викладеним вважає, що рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про примусове повернення з України позивача приймалось з врахуванням та дослідженням всіх обставин справи і є правомірним та таким, що прийняте уповноваженим органом в порядку та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а відтак скасуванню не підлягає.

Ухвалою суду від 28.12.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову з мотивів викладених у відзиві.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом встановлено, що у ході проведення профілактичних заходів щодо нагляду та контролю за виконанням законодавства у міграційній сфері у місті Ужгороді працівниками ГУ ДМС України в Закарпатській області 24 листопада 2021 року виявлено громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, що посвідчує особу паспортом громадянина Індії № НОМЕР_1 . З метою дотримання прав позивача, його було забезпечено перекладачем з англійської мови, якою він забажав давати пояснення по суті.

Для перевірки законності перебування в Україні вказаного іноземця доставлено до службового приміщення ГУ ДМС України в Закарпатській області, під час якої, встановлено наступне.

Позивач у січні 2021 року звернувся із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із навчанням та отримав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_2 строком дії з 28.01.2021 по 30.09.2021.

У зв`язку з встановленого факту перебування іноземця на території України нелегально, тобто ухилення від виїзду за межі України після закінчення законного строку перебування - 24 листопада 2021 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП. Винесеною постановою про накладення адміністративного стягнення на громадянина Індії ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн 00 коп.

Вказане рішення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 оскаржено до Ужгородського міськрайонного суду.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2022 №308/16948/21 адміністративний позов Арян, в інтересах якого діє представник Волошин Любов Ярославівна, до Головного управління ДМС у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без задоволення.

Як установлено з ухвали Восьмого апеляційного суду від 16.05.2022 вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку, а справу №308/16948/21 призначено до апеляційного розгляду, а відтак рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17.02.2022 не набрало законної сили.

Крім того, Головним управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області прийнято рішення №52 про примусове повернення з України громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким примусово повернуто за межі України громадянина Індії ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонено його в`їзд на територію України терміном на 3 роки; зобов`язано його покинути територію України у термін до 08.12.2021 року.

З даним рішення позивач ознайомився, однак від підпису відмовився.

З копії паспорта громадянина Індії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) для виїзду за кордон, зокрема печатки паспортного контрою, встановлено, що Арян покинув територію України 07.12.2021, виконавши рішення відповідача в цій частині.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

За визначенням статті 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Частиною 2 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства передбачена можливість прийняття рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну, свідчить про наявність в органу Державної міграційної служби дискреційних повноважень.

Тобто, суб`єкту владних повноважень надається свобода, оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів можливих рішень.

Приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 802/294/17-а.

Виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в ч. 2 ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, ст. 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Як убачається з рішення про примусове повернення в країну походження, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку, під слідством та судом в Україні не перебуває та не перебував, обставин, які забороняли б повернення в Україну відповідно Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства не виявлено. Рішення, яким позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскаржено, а відтак не набуло законної сили.

Отже, докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки відсутні.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення №52 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про примусове повернення з України громадянина Індії ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині заборони його в`їзду на територію України терміном на 3 роки

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства , статтями 5, 19, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Арян до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення в країну походження в частині заборони його в`їзду на територію України терміном на 3 роки, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №52 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про примусове повернення з України громадянина Індії ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині заборони його в`їзду на територію України терміном на 3 роки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: громадянин Індії ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1

відповідач: головне управління державної міграційної служби України в Закарпатській області; ел. пошта: тел. 40 адреса Україна, 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вул.Грибоєдова, будинок 12 А, .

Повне судове рішення складене 20.05.2022.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник