Справа № 380/10497/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2022 року

Київ

справа №380/10497/20

адміністративне провадження №К/990/11548/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 у справі № 380/10497/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду через підсистему "Електронний суд".

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн).

Позов у цій справі заявлено фізичною особою у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 251571,26 грн, відповідно, сплаті при поданні позовної заяви підлягав судовий збір в сумі 2515,71 грн.

З огляду на наведене, за подання касаційної скарги у цій справі скаржник має сплатити судовий збір у сумі 5031,42 грн (2515,71 грн * 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі міститься посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, однак, не наведено обов`язкових умов, які мають зазначатися у своєму взаємозв`язку, при оскарженні судових рішень на цій підставі, а саме: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

За змістом касаційної скарги, ГУ ДПС не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з тих підстав, що згідно з ПК України передбачає звільнення від оподаткування виключно об`єктів житлової нерухомості, непридатної для проживання. Однак, щодо об`єктів нежитлової нерухомості, такої підстави для звільнення від оподаткування немає.

Проаналізувавши зміст судових рішень, колегією суддів встановлено, що предметом спору було п`ять податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС, якими визначено грошові зобов`язання з податку на нерухоме майно (за кожним окремим об`єктом), а саме: за будівлі та споруди майнового комплексу площею 3705,8 кв.м. (об`єкт №1); за нежитлове приміщення площею 494,1 кв.м. (об`єкт №2); за нежитлові приміщення площею 297,5 кв.м. (об`єкт №3); за приміщення кафе-бару площею 292,7 кв.м. (1/2ч) (об`єкт №4); за приміщення кафе-бару площею 862,7 кв.м. (об`єкт №5).

Суди попередніх інстанцій встановили, що на виконання вимог підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України Львівська міська рада прийняла ухвалу № 3703 «Про встановлення ставок та пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік», якою встановила ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в залежності від класифікації будівель за їх функціональним призначенням, зони розміщення такого об`єкта та власника (фізична/юридична особа). У примітці до додатку № 1 зазначено, що класифікація будівель та споруд, код найменування зазначаються відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту від 17.08.2000 № 507. Тому суди дійшли висновку, що віднесення нерухомого майна до того чи іншого класу впливає на визначення ставки податку та, відповідно, розміру податкового зобов`язання платника податку. У додатку № 2 до ухвали Львівської міської ради від 12.07.2018 № 3703 «Перелік пільг для фізичних та юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 підпункту 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» встановлено пільгу для об`єктів нерухомості, які перебувають у стані реконструкції, модернізації та капітального ремонту, що підтверджується відповідною дозвільною документацією - у розмірі 100 відсотків (п.13).

Підставами для задоволення позовних вимог стали такі висновки судів:

1) відповідачем протиправно застосовано єдину загальну ставку для об`єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд.5 (об`єкти №1, №2, №3) залежно від зони розміщення об`єкта нерухомості без врахування функціонального призначення будівель. При цьому, не вказано до якого класу будівель віднесено будівлі позивача для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а отже не доведено правильність застосування відповідних ставок у податкових повідомленнях-рішеннях.

2) у доданих відповідачем розрахунках (об`єкт № 2, код ДПІ об`єкта 1304; об`єкт № 4 код ДПІ об`єкта № 1306) у розділі об`єкта вказано «неможливо визначити адресу», однак, за відсутності визначеної адреси об`єкта нерухомості неможливо визначити до якої зони за територіальним розташуванням необхідно віднести об`єкт нерухомого майна, а отже, яку ставку податку обрати.

3) згідно з висновком за № 03/20 від 18.09.2020 судового експерта І. І. Курильова об`єкти нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, буд.5 та за адресою: м. Львів, вул. пл. Кн.Ярослава Осмомисла, буд.3а, на які нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, потребують капітального ремонту, не використовуються за призначенням та від таких об`єктів нерухомого майна не отримується дохід, а тому наявні підстави для застосування пільг зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки щодо вказаних об`єктів нерухомості.

4) нежитлове приміщення кафе-бару загальною площею 862,7 кв.м. належить на праві спільної часткової власності, однак, визначаючи розмір податку за цей об`єкт нерухомості, відповідач не врахував розмір частки власності позивача.

Отже, не лише висновок про наявність пільг зі сплати податку на нерухоме майно став підставою для задоволення позовних вимог, відповідно, приведене у касаційній скарзі обґрунтування незгоди виключно з одним висновком суду унеможливлює встановити взаємозв`язок із вимогами касаційної скарги про скасування судових рішень у повному обсязі та ухвалення нового про відмову в позові повністю. Крім того, посилаючись на підпункт 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, скаржник не обґрунтовує, в чому полягає неправильне застосування судами попередніх інстанцій підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України.

Вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Також у касаційній скарзі міститься посилання на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, який обґрунтований тим, що суди попередніх інстанцій неправомірно прийняли до уваги висновок будівельно-технічної експертизи, що за своїм змістом співвідноситься із частиною другою статті 353 КАС України як підстава для скасування судових рішень.

Однак, передбачені частиною другою статті 353 КАС України підстави для скасування судових рішень пов`язані із випадками порушення судами попередніх інстанції норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Скаржник не зазначає, які саме обставини (внаслідок прийняття до уваги висновку будівельно-технічної експертизи) встановлені неправильно та/або залишилися не встановленими. При цьому, обставиною в розумінні КАС України є фактичні дані (певний матеріально-правовий факт), а не правова оцінка суду встановленому факту, у зв`язку з чим доводи про надання неправильної оцінки наявним у матеріалах справах доказам не можуть розцінюватися як неповне з`ясування судом обставин у справі.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. Такі доводи мають бути викладені з одночасним обґрунтуванням помилки при застосуванні норм матеріального права.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022 у справі № 380/10497/20 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надання платіжного документа про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко