Справа № 380/4090/22
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №380/4090/22
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

17 травня 2022 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Сасевич О.М., перевіривши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича із вимогами:

1) визнати неправомірною відмову Приватного виконавця Пиць А.А. щодо припинення розшуку відносно автомобіля LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ;

2) зобов`язати Приватного виконавця Пиць А.А. вжити заходи щодо припинення розшуку/ів в межах виконавчих проваджень наявних у Приватного виконавця Пиця А.А., щодо стягнення з ОСОБА_1 відносно транспортного засобу: LEXUS ЕХ 570, 2008 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Ухвалою судді від 22.02.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків.

24.02.2022 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою судді від 01.03.2022 року позовну заяву акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії було повернуто позивачу.

Не погодившись із ухвалою судді про повернення позовної заяви від 01.03.2022 року позивачем було подано до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022 року ухвалу судді Львівського кружного адміністративного суду про повернення позовної заяви від 01.03.2022 року було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В мотивувальній частині постанови від 22.04.2022 року Восьмий апеляційний адміністративний суд зазначив, що невиконання заявником вимог процесуального закону щодо належного оформлення позовної заяви, та як наслідок, повернення позивачу позову не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру та не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Сама по собі та обставина, що повернення позовної заяви не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права на звернення до суду у будь-який момент після повернення вперше поданої позовної заяви без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що АТ «Таскомбанк» був позивачем у цивільній справі та стягувачем у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Мостиського районного суду Львівської області від 23.12.2020 року (яким було видано виконавчий лист), а тому, зважаючи на припис частини 2 статті 384 Цивільного процесуального кодексу України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню для надання судом першої інстанції належної оцінки у площині визначення підсудності даної справи.

12.05.2022 року на адресу Львівського окружного адміністративного суду після апеляційного розгляду надійшла справа №380/4090/22.

Відповідно до ч. 8 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

Згідно з п.п. 3, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 КАС України, приписами ч. 1 якої передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Тобто, імперативною нормою ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок також викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №766/740/17 та від 07.02.2019 у справі №927/769/16.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 448 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як встановлено суддею з постанови про відкриття виконавчого провадження №66994631 від 30.09.2021 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М., таке відкрито на підставі виконавчого листа №466/10589/19 від 06.08.2021 року, виданого Мостиським районним судом Львівської області.

З огляду на викладене, суддя зазначає, що в даному випадку відсутній спір щодо підсудності, оскільки чинним процесуальним законодавством, за приписами ст. 287 КАС України, чітко врегульовано, що такий позов повинен розглядатися місцевим загальним судом, який видав виконавчий лист, а саме Мостиським районним судом Львівської області, що виключає можливість розгляду цієї справи Львівським окружним адміністративним судом.

При цьому, суддя вказує, що у випадку розгляду справи Львівським окружним адміністративним судом, як судом першої інстанції, буде порушено принцип розгляду справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, гарантування якого визначено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зважаючи на викладене, цей позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відповідно до вимог частини 6 цієї ж статті, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи правила предметної підсудності та характер спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії, оскільки даний спір виник із цивільних відносин, його вирішення віднесено до компетенції суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства, відповідно до підсудності, визначеної Цивільним процесуальним кодексом України.

Поряд з тим, слід роз`яснити позивачу, що згідно з ч. 5 ст. 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Зважаючи на те, що позивачем при первісному зверненні до суду із позовною заявою було сплачено судовий збір в сумі 2481,00 грн., такий підлягає поверненню на його користь з Державного бюджету.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.170, ст.ст. 30, 243, 248, 256, 294, 295, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

у відкритті провадження в справі відмовити.

Повернути акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» () з Державного бюджету України сплачений згідно меморіального ордеру №871296697 від 10.02.2022 року судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що розгляд цієї справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду у п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Суддя Сасевич О.М.