Справа № 140/11963/20
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

за результатами вирішення заяви про самовідвід судді

19 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/11963/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Димарчук Т.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про самовідвід судді Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 у справі № 140/11963/20, яким відмовлено у задоволенні його позову до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2022 вказану заяву на підставі статей 361-369 КАС України розподілено на суддю Волинського окружного адміністративного суду Димарчук Т.М.

19.05.2022 суддя Димарчук Т.М. звернулася із заявою про самовідвід, яка вмотивована тим, що ухвалою судді від 05.11.2021 при розгляді аналогічної заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 28.10.2020 у справі № 140/11963/20 за нововиявленими обставинами, була задоволена заява ОСОБА_1 від 03.11.2021 про відвід судді Димарчук Т.М. у даній справі (а.с.81-85, т.2)

Заяву про самовідвід судді належить задовольнити з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини першої статті 35 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Приписами частини першої статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою, третьою статті 39 КАС України за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як передбачено частинами першою, третьою статті 40 КАС України, питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ (черговим) з`їздом суддів України 22.02.2013, передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до пункту 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

У справі П`єрсак проти Бельгії Європейський суд з прав людини, встановивши порушення положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду.

На переконання суду, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Враховуючи, що під час звернення з аналогічною заявою про перегляд судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами позивач висловив недовіру судді Димарчук Т.М. та заявив їй відвід і така заява було задоволена судом; для забезпечення умов, за яких у будь-кого із сторін не виникало будь-яких сумнівів щодо розгляду заяви безстороннім та неупередженим судом, а також з метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості судді Димарчук Т.М. при розгляді даної заяви, а також з метою об`єктивного вирішення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 36, статтями 39, 40, 41, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву про самовідвід судді Димарчук Т.М. задовольнити.

Відвести суддю Димарчук Т.М. від розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі №140/11963/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Т.М. Димарчук