Справа № 380/13497/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/13497/21 пров. № А/857/2160/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

за участю секретаря судового засідання Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Кузаном Р. І. об 11:35 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бойки Паллетс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Бойки Паллетс» (далі ТзОВ «Бойки Паллетс») звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.07.2021 № 18572/13-01-07-02.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки контролюючого органу про безтоварність його господарських операцій з ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН» є безпідставними та спростовуються наданими під час перевірки первинними документами, що свідчить про необґрунтованість зменшення йому суми відшкодування з податку на додану вартість оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 29.07.2021 № 18572/13-01-07-02. Стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ТзОВ «Бойки Паллетс» судовий збір у розмірі 2930,37 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про відмову в задоволенні позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що факти порушень позивачем вимог податкового законодавства, які слугували підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 12.07.2021 № 14331/13-01-07-02/41943445, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування вказаного податкового повідомлення-рішення є помилковим. Зазначає, що позивачем сформовано податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок документального оформлення операцій з придбання заготовки палетної у ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН», яке є ризиковим контрагентом та фактично не могло здійснювати поставку такого товару.

Під час апеляційного розгляду представник скаржника підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ «Бойки Паллетс» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами проведення якої складено акт від 12.07.2021 № 14331/13-01-07-02/41943445.

Вказаний акт перевірки містить висновок про порушення позивачем вимог пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ за квітень 2021 року у розмірі 156 285 грн.

Такі висновки обґрунтовані встановленою відсутністю реального виконання господарських операцій між позивачем та ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН» з придбання заготовки палетної, оскільки не прослідковується джерело походження товару. Зазначено, що у ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН» відсутні трудові ресурси, виробничі та складські приміщення, інше майно для реального здійснення господарської діяльності. Крім того, вказано на неналежне оформлення первинних документів, які можуть підтвердити реальність господарських операцій, а саме: у видаткових накладних не вказано посади і прізвища осіб, що відвантажували та отримували товар, не зазначено номер і дату довіреності на отримання ТМЦ, що не дозволяє ідентифікувати осіб, які причетні до здійснення господарської операції з придбання сировини; в товарно-транспортних накладних як пункт відвантаження зазначено с. Звірів Ківерцівського району Волинської області, однак, за вказаною адресою ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН» не декларувало об`єктів оподаткування та відсутня інформацію про придбання ним послуг оренди нежитлових приміщень.

На підставі вказаного вище акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.07.2021 № 18572/13-01-07-02, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2021 року на 156285 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 39071,25 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що викладені відповідачем в акті перевірки висновки про порушення ТзОВ «Бойки Паллетс» вимог податкового законодавства є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а досліджені під час розгляду справи докази доводять факт здійснення позивачем господарських операцій з ТзОВ «Виробничо комерційна компанія СІЛЬВАН», відповідні первинні документи містять всі обов`язкові реквізити та відображають в повній мірі зміст вказаних господарських операцій та є тими документами, на підставі яких ведеться податковий та бухгалтерський облік згідно з статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні».

Апеляційний суд, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Згідно з статтею 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 198 Податкового кодексу України встановлено підстави, за яких у платника податку на додану вартість виникає право на податковий кредит; визначено умови, час та порядок його формування; визначено права і обов`язки платників податку в цій сфері податкових правовідносин; підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

За змістом пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкта оподаткування податком на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Разом з тим, надання податковому органу належним чином оформлених податкових накладних з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку.

Отже, наявність виданих продавцями податкових накладних, не є безумовною підставою для формування податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду, якщо податковий орган доведе, що відомості в таких документах не відповідають дійсності.

Предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

Як встановлено з матеріалів справи, видами економічної діяльності ТзОВ «Бойки Паллетс» є: виробництво дерев`яної тари (основний); лісопильне та стругальне виробництво; виробництво фанери, дерев`яних плит і панелей, шпону; виробництво щитового паркету; виробництво інших дерев`яних будівельних конструкцій і столярних виробів; виробництво інших виробів з деревини; виготовлення виробів з корка, соломки та рослинних матеріалів для плетіння; оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; оптова торгівля відходами та брухтом; неспеціалізована оптова торгівля; роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля меблями, освітлювальним приладдям та іншими товарами для дому в спеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; надання в оренду вантажних автомобілів.

Між позивачем, як покупцем, та ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван», як продавцем, укладено договір купівлі-продажу від 19.04.2021 № 1904, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця товар (палетну заготовку, брус дерев`яний), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах, по ціні, в кількості та в асортименті, встановлених у видаткових накладних.

На виконання вказаного договору ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» поставлено позивачу заготовку палетну на загальну суму 937 712,16 грн, в тому числі ПДВ 156 285,36 грн, на підставі видаткових накладних: № РН-0000049 від 22.04.2021 на суму 187 513,92 грн, в тому числі ПДВ 31 252,32 грн; № РН-0000050 від 23.04.2021 на суму 187 529,76 грн, в тому числі ПДВ 31 254,96 грн; № РН-0000051 від 26.04.2021 на суму 187 561,44 грн, в тому числі ПДВ 31 260,24 грн; № РН-0000052 від 27.04.2021 на суму 187 550,88 грн, в тому числі ПДВ 31 258,48 грн; № РН-0000053 від 28.04.2021 на суму 187 556,16 грн, в тому числі ПДВ 31 259,36 грн.

Транспортування придбаного товару здійснено перевізником фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі товарно-транспортних накладних від 22.04.2021 № , від 23.04.2021 № , від 26.04.2021 № , від 27.04.2021 № , від 28.04.2021 № .

Також позивачем надано докази оплати придбаного товару шляхом перерахування коштів на рахунок ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» (платіжні доручення від 28.04.2021 № 2827 на суму 437 712,00 грн та від 28.04.2021 № 2826 на суму 500 000,16 грн).

Видані ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» в результаті згаданих вище господарських операцій податкові накладні були належним чином зареєстровані.

Щодо доводів контролюючого органу про відсутність усіх необхідних реквізитів у видаткових накладних, то апеляційний суд вважає, що такі не свідчать про безтоварність операцій, оскільки з їх змісту однозначно випливає найменування, кількість поставленого товару та його відвантаження від продавця до позивача.

Крім цього, в матеріалах справи наявний лист ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» від 08.10.2021 №08.10.21-1, адресований Львівському окружному адміністративному суду, в якому серед іншого зазначено, що договір, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні від імені ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» підписані директором Денисюк І. О. (яка у квітні 2021 року була директором Товариства), а тому окремі довіреності на директора не видаються.

Також до вказаного листа додано копію договору від 29.11.2019 №2019/11/29-1 оренди ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» приміщення загальною площею 686,4 кв.м за адресою: Волинська область, с.Звірів, вул. Центральна, 1а, звідки і здійснювалось відвантаження придбаного позивачем товару.

Апеляційний суд звертає увагу, що придбаний у ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван» товар використаний позивачем в господарській діяльності для виготовлення європіддонів (піддонів дерев`яних марки EPAL), які експортовано за межі митної території України.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що господарські операції з придбання товару, проведені між ТзОВ «Бойки Паллетс» та ТзОВ «Виробничо комерційна компанія Сільван», є реальними, оскільки товар було поставлено, оплачено, використано в господарській діяльності позивачем, що підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Апеляційний суд зазначає, що згідно з пунктом 38 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України", коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань.

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Натомість, відповідачем під час розгляду адміністративної справи не наведено об`єктивних доводів щодо наявності в діях позивача ознак неправомірності, не надано доказів узгодженості дій позивача з фіктивним суб`єктом підприємницької діяльності (постачальником) з метою незаконного отримання податкової вигоди.

Отже, суд першої інстанції надав належну оцінку наведеним обставинам та зробив обґрунтований висновок, що Головним управлінням ДПС у Львівській області не доведено безпідставність заявленої ТзОВ «Бойки Паллетс» до відшкодування суми податку на додану вартість за квітень 2021 року.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року у справі № 380/13497/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.05.2022