Справа № 420/27214/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/27214/21
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні пільгової путівки на санаторно-курортне лікування та зобов`язання вчинити певні дії, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

28 грудня2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому просив суд:

- визнати неправомірними дії Одеського обласного територіального комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у наданні пільгової путівки на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства Оборони України;

- зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 пільгову путівку на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства оборони України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, щовін звернувся до відповідача із заявою про надання санаторно-курортної путівки на лікування до санаторіїв Міністерства оборони України.

Листом №943/15488 від 07 грудня 2021 року відповідач посилаючись на п.15 Постанови КМУ від 27 квітня 2011 року №446 «Про затвердження порядку забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій і членів їх сімей», а також на пункт 14 Інструкції про організацію санаторно-курортного лікування, медичної та медико-психологічної реабілітації у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 04 листопада 2016 року №591, у яких визначено, що забезпечення путівками інвалідів з числа військовослужбовців строкової військової служби, які отримають пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється Мінісоцполітики України згідно із Постановою КМУ від 22 лютого 2006 року №187 «Про затвердження Порядку забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян органами праці та соціального захисту населення» - відмовив у наданні пільгової путівки до санаторно-курортного закладу, як ветерану військової служби.

Позивач не погоджується з вказаним рішенням, вважає його таким, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 , а саме - законодавчо визначене право на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства оборони України військової служби шляхом отримання пільгової путівки.

Представник відповідач зазначив, що оскільки позивач є інвалідом з числа військовослужбовців строкової військової служби та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та є звільненим з військової служби, питання щодо забезпечення санаторно-курортними путівками позивача повинно бути вирішено Міністерством соціальної політики України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №187, проте, як вбачається, зазначене позивач не враховує та безпідставно вважає, що його забезпечення санаторно-курортними путівками повинно бути здійснено саме ООТЦК та СП, а не вирішено Міністерством соціальної політики України згідно вищезазначеної постанови.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні пільгової путівки на санаторно-курортне лікування та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано неправомірними дії Одеського обласного територіального комплектування та соціальної підтримки щодо відмови ОСОБА_1 у наданні пільгової путівки на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства Оборони України.

Зобов`язано Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надати ОСОБА_1 пільгову путівку на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства оборони України.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки подавапеляційну скаргу, в якій ставиться про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенніпозовних вимог у повному обсязі.

Згідно до вимог ст.311 КАС Українисуд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.01.2015 року (а.с.5).

Згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивач отримує пенсію та має статус ветерана військової служби, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 10.11.2021 року (а.с.5).

26 листопада 2021 року позивач звернувся до військового комісара Одеського обласного ТЦК та СП з заявою, в якій просив надати путівку на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства оборони України (а.с.6).

Листом від 07 грудня 2021 року за №943/15488 відповідач зазначив те, що враховуючи той факт, що отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (інвалідність встановлена за травму отриману період проходження строкової служби), позивач може скористуватись путівками до санаторно-курортних закладів Міністерства оборони України з оплатою повної вартості або звернутись до органу праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації для отримання безкоштовної (з пільговою оплатою вартості) путівки як інвалід війни (а.с.7-8).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у наданні пільгової путівки на санаторно-курортне лікування у санаторіях Міністерства оборони України, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстомКонституції Україниможна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право та порядок забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України ветеранів військової служби регламентовано Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (із змінами, внесеними згідно із Законами N2462-VIII (2462-19) від 19.06.2018), «Порядком забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей», затвердженому Постановою КМУ від 27.04.2011 року №446 (далі - Порядок №446), Інструкцією про організацію санаторно-курортного лікування, медичної та медико-психологічної реабілітації у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства Оборони України №591 від 04.11.2016 року, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.11.2016 року за №1538/29668.

Колегією суддів встановлено, що позивач звернувся з заявою щодо надання путівки до санаторно-курортних закладів Міністерства Оборони України за Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N294 (294-2017-п) від 26.04.2017).

Постановою КМУ від 27.04.2011 року №446 було затверджено Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів військовослужбовців, ветеранів війни, ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та деяких інших категорій осіб і членів їх сімей.

Зокрема, даним Порядком №446 визначено механізм забезпечення Міністерства Оборони України військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту; ветеранів війни та осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (із змінами, внесеними згідно із Законами N2462-VIII (2462-19) від 19.06.2018), ветеранів військової служби, органів внутрішніх справ та членів їх сімей санаторно-курортними путівками до санаторно-курортних закладів відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про жертви нацистських переслідувань» та які отримують пенсію виключно відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Аналізуючи положення Порядку №446, яким визначаються категорії осіб, яким можуть бути надані путівки до санаторно-курортних закладів, зокрема МО України, колегія суддів доходить висновку, що ветеранам військової служби можуть надаватись такі путівки, але лише за умови, якщо такі ветерани військової служби отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», отже у даний перелік включено осіб на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» (із змінами, внесеними згідно із Законами N2462-VIII (2462-19) від 19.06.2018) та які отримують пенсію за іншими Законами, у даному випадку за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 отримує пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги, а саме переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членам їх сімей з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та Порядку оплати санаторно-курортного лікування та відпочинку в Міністерстві внутрішніх справ України, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 Порядку №446, путівками до санаторно-курортних закладів з оплатою 25 відсотків їх вартості забезпечуються особи, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», та які отримають пенсію відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Пунктом 3 Порядку №466 забезпечення санаторно-курортним лікуванням, медичною та медико-психологічною реабілітацією осіб з числа військовослужбовців Збройних Сил України, ветеранів військової служби, визначеного Інструкцією про організацію санаторно-курортного лікування, медичної та медико-психологічної реабілітації у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.11.2016 року №591, визначено, що, зокрема, ветерани військової служби, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», забезпечуються санаторно-курортними путівками уповноваженими органами Міністерства оборони України, з яких вони були звільнені на пенсію, а у разі їх ліквідації - правонаступниками.

ОСОБА_1 має переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України із отриманням відповідної путівки саме у територіальному органі Міністерства оборони України відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», що відповідачем не враховано при прийнятті рішення про відмову у наданні путівки.

Стосовно тверджень апелянта про те, що позивачу було правомірно відмовлено у видачі путівки, оскільки згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, пенсіонери із числа військовослужбовців, які визнані інвалідами 1 та 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, забезпечуються путівками для санаторно-курортного лікування незалежно від виду пенсії, яку вони отримують. При цьому законодавець, у цій статті визначає, що порядок забезпечення путівки для санаторно-курортного лікування встановлюється КМУ, з чим не погоджується колегія суддів, та відповідно до п. 15 Порядку №446, забезпечення путівками інвалідів з числа військовослужбовців строкової військової служби, які отримують пенсію відповідно до Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», здійснюється Міністерством соціальної політики України та його територіальними органами згідно із Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №187. Таке положення також закріплене у п. 14 Порядку, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 04.11.2016 року №591, колегія суддів вважає за необхідним зазначити.

Вказана норма регламентує порядок забезпечення санаторно-курортними путівками інвалідів із числа військовослужбовців строкової військової служби, які не мають статусу (ветеран військової служби), наявність якого дає право на певні пільги, встановлені Законом.

Позивач має статус ветерана військової служби, а також інвалідом 2 групи, у зв`язку з отриманням поранення при виконанні бойового завдання.

Отже, право на забезпечення санаторно-курортними путівками позивач має за кількома законами, Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», також колегія суддів погоджується із наявністю у позивача права на отримання путівки від Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Колегія суддів звертає увагу, що саме прив`язки до одного із вказаних вище законів, на думку колегії суддів суперечить не тільки чинному Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Конституції України, але і самому Порядку №466 надання путівок, адже п. 13 цього Порядку вимагає у разі коли особи, зазначені в пункті 2 цього Порядку, мають право на санаторно-курортне лікування за кількома законами, їм надається право вибору в забезпеченні путівкою за одним із них.

Тому не відповідність згаданої вище Постанови КМУ від 27.04.2011 року №446 Законам України та Конституції України суттєво звужує права ветеранів МВС та інвалідів війни на право отримання путівок визначених Законами України.

Використання цього права не може обмежувати інші законодавчі права осіб в даному випадку право на вибір законодавства на отримав путівки, що передбачається Законом.

З огляду на викладене, а також враховуючи право позивача на санаторно-курортне лікування за кількома законами, надане йому право вибору органу в забезпеченні путівкою, колегія суддів дійшла висновку, що Одеським обласним військовим комісаріатом порушено переважне право позивача на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, передбачене п. 5 ст. 6 «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 березня 2022 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.