Справа № 460/17765/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2022 року м. Рівне №460/17765/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС;

2) зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 5 років у відповідності до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 28 травня 2021 року.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в липні 2021 року, після досягнення віку 55 років, вона звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку як особі, що проживає на території радіоактивного забруднення. Проте, відповідач відмовив їй в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, мотивуючи це тим, що наданими до заяви документами не підтверджується проживання (робота) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом періоду, що дає права на зниження пенсійного віку на 5 років. Таку відмову позивач вважає протиправною, оскільки долученими до заяви про призначення пенсії документами стверджується факт її проживання з 01 липня 1986 року по 03 серпня 1989 року та роботи з 15 серпня 1986 року по 02 вересня 1991 року в зоні гарантованого добровільного відселення, що, на думку останньої, наділяє її правом на як на застосування початкової величини зниження пенсійного віку, так і на зниження пенсійного віку на 5 років. З наведених підстав, позивач просить задовольнити позовну заяву повністю.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років мають особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Так, до заяви про призначення пенсії позивачем були додані, зокрема, довідки органів місцевого самоврядування, згідно з якими в період 27 травня 1966 року по 30 жовтня 1984 року, з 12 вересня 1986 року 29 березня 1989 року, з 19 червня 1989 року по 03 серпня 1989 року позивач проживала в селі Одринки Сарненського району Рівненської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення, а з 28 серпня 1989 року по 01 квітня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по теперішній час в селищі міського типу Рафалівка Володимирецького району Рівненської області, яке відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю. Таким чином, відповідач вказує, що представленими позивачем документами підтверджувалося проживання останньої станом 01 січня 1993 року в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 2 років 8 місяців 2 днів, а в зоні посиленого радіологічного контролю 3 років 4 місяців 3 днів, чого в силу приписів статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» недостатньо для призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років. За наведених обставин, відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви.

Заяви, клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі:

24 грудня 2021 року позовна заява надійшла до суду.

28 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

20 січня 2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву.

Обставини справи, встановлені судом:

ОСОБА_1 є потерпілою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорія 4), що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

27 травня 2021 року позивачу виповнилося 55 років.

22 липня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно з відомостями, що містяться в особистому кабінеті позивача на Порталі електронних послуг Пенсійного фонду України в мережі Інтернет, за результатами обробки звернення від 22 липня 2021 року було прийнято рішення про призначення пенсії (дата відповіді 29 липня 2021 року).

Разом з тим, фактично пенсія позивачу не була призначена і про причини непризначення пенсії позивачу повідомлено не було. Доказів на підтвердження протилежного сторонами суду не надано та судом в ході розгляду справи не здобуто.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо призначення пенсії протиправною, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), який набрав чинності 1 січня 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1058, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №1058) передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

При цьому, пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1058 передбачено, що у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та цього Закону призначається одна пенсія за її вибором.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон № 796) визначені основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 49 Закону № 796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058. Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону №796, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796, потерпілі від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

В свою чергу, абзацом 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 передбачено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку № 22-1, при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Тобто, з метою підтвердження права на призначення пенсії на умовах статті 55 Закону № 796 особам має подати одночасно з заявою про призначення пенсії, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідку про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видану органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Як встановлено судом, позивач має статус потерпілої від наслідків Чорнобильської катастрофи (категорія 4).

Згідно з довідкою Коростського старостинського округу № 2 Сарненської міської ради від 08 грудня 2021 року № 13/01-1767 (далі довідка № 13/01-1767), позивач з 27 травня 1966 року по 01 вересня 1985 року, з 01 липня 1986 року по 03 серпня 1989 року проживала в селі Одринки Сарненського району Рівненської області.

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106 (далі Перелік № 106), село Одринки Сарненського району Рівненської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відтак, довідкою № 13/01-1767 підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення протягом 3 років 1 місяця 2 днів, в тому числі понад 3 роки станом на 01 січня 1993 року.

Враховуючи, що позивач проживала у відповідній зоні в період з 01 по 31 липня 1986 року, то вона має право на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, а також додатково на 1 рік за повних два роки проживання.

З огляду на вказане, за обставиною проживання у селі Одринки Сарненського району Рівненської області в період з 01 липня 1986 року по 03 серпня 1989 року позивач має право на зниження загального пенсійного віку на 4 роки.

Також наявними в матеріалах справи копіями з аркушів з трудової книжки серії НОМЕР_2 (дата заповнення 21 серпня 1986 року) та витягу з наказу Бутейківської восьмирічної школи від 16 серпня 1986 року № 24 «Про призначення та звільнення з роботи» підтверджується, що позивач в період часу з 15 серпня 1986 року по 02 вересня 1991 року працювала на посаді вихователя групи у Бутейківській восьмирічній школі.

Бутейківська восьмирічна школа (наразі Бутейківська гімназія) розташована в селі Бутейки Сарненського району Рівненської області, яке згідно з Переліком № 106 віднесене до зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, у період з 15 серпня 1986 року по 02 вересня 1991 року, що становить 5 років 0 місяців 18 днів, позивач працювала в зоні гарантованого добровільного відселення.

Оскільки в період з моменту аварії на Чорнобильській АЕС та по 31 липня 1986 року позивач не працювала на території зони гарантованого добровільного відселення, тому вона не має права на застосування в даному випадку початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки.

Однак, враховуючи, що строк роботи в названій зоні радіоактивного забруднення становить 4 повних роки, тому за обставиною роботи в Бутейківській восьмирічній школі, що знаходиться в селі Бутейки Сарненського району Рівненської області, протягом 15 серпня 1986 року 02 вересня 1991 року позивач має право на зниження загального пенсійного віку на 2 роки.

Таким чином, дослідивши обставини проживання та роботи позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, суд прийшов до висновку, що за жодним з критеріїв позивач не набула права на зниження пенсійного віку на 5 років.

При цьому, суд відхиляє як безпідставне твердження позивача щодо можливості визначення права на зниження пенсійного віку на підставі статті 55 Закону № 796 за сукупністю періодів проживання та роботи, з огляду на таке.

Як вказано вище по тексту рішення, абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796 встановлено, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Застосування законодавцем сполучника «або» між обставинами проживання та роботи в гіпотезі норми абзацом 5 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796 вказує на те, що особа набуває право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за однією з обставин, - або проживання, або роботи. В іншому випадку, якби законодавець допускав застосування періодів проживання і роботи в зоні радіоактивного забруднення за сукупністю для визначення права на призначення пенсії на пільгових умовах, то законодавцем був би використаний, наприклад, подвійний сполучник «та/або».

Згідно з довідкою Рафалівської селищної ради від 24 листопада 2021 року № 1306 (далі довідка № 1306), позивач в період з 28 серпня 1989 року по 01 квітня 1994 року, з 01 квітня 1994 року по 24 листопада 2021 року (по дату видачі довідки) проживала в селищі міського типу Вараського району Рівненської області.

Відповідно до Переліку № 106, селище міського типу Рафалівка Вараського району Рівненської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Таким чином, довідкою № 1306 підтверджується проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю менше 4 років станом на 01 січня 1993 року, а саме з 28 серпня 1989 року по 01 січня 1993 року, що становить 3 роки 4 місяці 4 дні.

Вказаного вище періоду проживання позивача в зоні посиленого радіологічного контролю в силу вимог абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796 недостатньо для набуття права на зниження пенсійного віку на 5 років.

Враховуючи, що на момент звернення за призначенням пенсії позивач досягла віку 55 років та суд в ході розгляду справи не встановив наявність у неї права на зниження загального пенсійного віку на 5 років, тому суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача відносно призначення позивачу пенсії на підставі статті 55 Закону № 796 не містить ознак протиправності.

За наведених обставин, в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко