Справа № 440/4209/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18 травня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/4209/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та дискримінаційним та скасування розпорядження, визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій просить:

- визнати протиправним та дискримінаційним та скасувати розпорядження територіального органу Пенсійного фонду України від 24.02.2020 року, про яке було повідомлене листом №1600-0304-8/72570 від 26.10.2021 року - про припинення виплати пенсії позивачці, на підставі спливу строку дії її паспорту громадянки України для виїзду за кордон;

- визнати протиправними та дискримінаційними дії відповідача по припиненню виплати пенсії позивачці на підставі спливу строку дії її паспорту громадянки України для виїзду за кордон;

- визнати протиправною та дискримінаційною бездіяльність відповідача щодо не продовження виплати пенсії позивачці з січня 2020 року на підставі спливу строку дії її паспорту громадянки України для виїзду за кордон;

- зобов`язати відповідача виплатити усі неотримані позивачкою пенсійні виплати з урахуванням масових перерахунків з січня 2020 року до фактичного виконання відповідачем рішення по цій справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів на усі несвоєчасно виплачені суми Позивачці, починаючи з січня 2020 року до їх фактичної виплати та продовжити виплату пенсії позивачці довічно;

- стягнути з відповідача коштів в сумі 100 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його противоправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач припинив виплату пенсії позивачці на підставі спливу строку дії її паспорту громадянки України для виїзду за кордон.

Ухвалою суду від 02 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн за реквізитами: Номер рахунку: UA 4016712, Код за , Отримувач: ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ______ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Полтавський окружний адміністративний суд; належним чином засвідченої копії оспорюваного розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 24.02.2020 або клопотання про його витребування; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску із заявленими позовними вимогами; доказу надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи (відповідачу) копії позовної заяви, а також копій доданих до позовної заяви документів.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02 травня 2022 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

Представник позивача отримав копію зазначеної ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 02.05.2022, що підтверджується довідками про доставку документа в Електронний кабінет 02.05.2022.

13 травня 2022 року через систему "Електронний суд" до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано квитанцію від 12.05.2022 №8149-6440-5275-1855 про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн., квитанцію №1408 від 26.04.2022 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС, клопотання про витребування оскаржуваного рішення.

В обґрунтування заяви про усунення недоліків зазначено, що про розпорядження територіального органу Пенсійного фонду України від 24.02.2020 року щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням терміну дії закордонного паспорта ІНФОРМАЦІЯ_1 , стало відомо в листі №1600-0304-8/72570 відповідача від 26.10.2021 року. Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивачка дізналася про порушення своїх прав, свобод та інтересів, а саме 26.10.2021 року в листі №1600-0304-8/72570 відповідача, саме з цього моменту почався перебіг строку з дати порушення її прав, свобод та закінчується 26.04.2022 року. Отже, на думку представника позивача, позов подано 26.04.2022 року протягом шести місяців.

Також зазначено, що 26.04.2022 року представник позивачки направив до суду позовну заяву ОСОБА_1 в електронній формі з використанням Єдиної судово інформаційно телекомунікаційної системи з додатками та на етапі підписання документу перед відправкою до суду, адміністративний позов було відправлено відповідачу, що підтверджено Квитанцією № 1408 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС з переліком поданих документів відповідачу 26.04.2022 року, яка була автоматично прикріплена в додатки до адміністративного позову ОСОБА_1 . Пояснював, що відправити Укрпоштою немає можливості, у зв`язку з тим, що клієнтка перебуває за кордоном, а її довірені особи були змушені покинути місце проживання у зв`язку з нападом російської федерації на Україну.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви про усунення недоліків, дійшов наступних висновків.

На виконання вимог ухвали суду від 02.05.2022 про залишення позовної заяви без руху представником позивач надано до суду квитанцію №1408 від 26.04.2022 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС.

Суд зазначає, що відповідно до частин 7, 9 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, у разі подання до суду позовної заяви в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи позивач зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копії позовної заяви, а також копій доданих до позовної заяви документів.

Позивачем та представником позивача не надано до суду доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу копії позовної заяви, а також копій доданих до позовної заяви документів. Доказів перебування представника позивача за межами території України та неможливості направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками засобами поштового зв`язку суду не надано.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 02.05.2022 про залишення позовної заяви без руху в цій частині представником позивача не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

Надаючи оцінку заяві про усунення недоліків в частині пропущення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності його пропуску, суд зазначає наступне.

За змістом частин 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Суд наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Такий висновок міститься у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Предметом спору у справі за позовом ОСОБА_1 є дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо припинення виплати позивачеві пенсії за віком, призначеної з 22.08.2018, які набрали форму розпорядження від 24.02.2020.

Із доданої до матеріалів справи довідки про розмір нарахованої і фактично виплаченої пенсії слідує, що ОСОБА_1 за період з 22.08.2018 по 07.12.2019 отримала пенсії у загальному розмірі 27091,20 грн. Виплата пенсії проведена позивачу за вказаний період у березні 2020 року.

Отже, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права на отримання пенсійних виплат саме з моменту їх фактичної виплати, тобто у квітні 2020 року.

Факт отримання представником позивача листа відповідача від 26.10.2021 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти більш ніж через 1 років після отримання пенсії у березні 2020 року.

Водночас, з цим позовом до суду представник позивача звернувся 27.04.2022, що підтверджується даними на вхідному штампі.

Суд також зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом "Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt", згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

Право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Позивач був вільним у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням міг скористатися правом на оскарження спірної вимоги у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас, суд зауважує, що строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Таким чином, наведені позивачем обставини не чинили об`єктивних перешкод для реалізації позивачем права на звернення до суду в межах строку, встановленого КАС України.

Позивачем та представником позивача не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені представником позивача обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстави для поновлення строку, зазначені позивачем у заяві про усунення недоліків, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, тому заява про усунення недоліків в частині пропущення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності його пропуску із заявленими позовними вимогами не підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та дискримінаційним та скасування розпорядження, визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя Н.Ю. Алєксєєва