Справа № 804/10759/15
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 травня 2022 року

м. Київ

справа №804/10759/15

адміністративне провадження № К/990/10831/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевська О.Р., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №804/10759/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України та Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної пенітенціарної служби України, в якій просив:

визнати незаконним та скасувати пункт наказу Державної пенітенціарної служби України від 22 липня 2015 року №113/ОС-15, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області;

визнати незаконним та скасувати пункт наказу Державної пенітенціарної служби України від 24 липня 2015 року №116/ОС-15 про часткову зміну пункту наказу Державної пенітенціарної служби України від 22 липня 2015 року №113/ОС-15, яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області з 24 липня 2015 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, позов задоволено частково:

визнано протиправними та скасовано накази Державної пенітенціарної служби України від 22 липня 2015 року №113/ОС-15 та від 28 липня 2015 року №116/ОС-15 в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

27 квітня 2022 року Міністерство юстиції України засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Скаржник у свої касаційній скарзі посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та стверджує, що суди попередніх інстанцій застосували положення Закону України «Про очищення влади» без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №819/3432/15, від 17 березня 2020 року у справі №814/473/15, від 22 травня 2018 року у справі №800/63/16, від 13 березня 2019 року у справі №800/278/17, від 18 вересня 2019 року у справі №800/186/17, щодо підстав і безумовного виконання норм цього Закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункт 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Предметом спору цій справі є правомірність рішення про звільнення позивача з посади начальника управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області на підставі Закону України «Про очищення влади».

Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі.

Так, у постанові від 3 червня 2020 року у справі №817/3431/14 Верховний Суд у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду відступив від попередньої правової позиції, яка полягала в тому, що перебування більше року на посаді/посадах, які зазначені в частині першій статті 3 Закону України «Про очищення влади», передбачає безумовне застосування заборон, передбачених частиною третьою статті 1 Закону цього Закону.

Одночасно з цим, судова палата вказала, що при вирішенні цієї категорії справ належить застосувати положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, тлумачення якої надано у справі «Полях та інші проти України».

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що до позивача необґрунтовано був застосований найсуворіший захід очищення влади (люстрації) на підставі Закону України «Про очищення влади», оскільки відсутні відомості про наявність фактів протиправної поведінки позивача, спрямованих на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_2 ; чи підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, а оскаржувані у цій справі накази, не містить обґрунтування, що позивач міг становити будь-яку загрозу для нового демократичного режиму.

На цій основі суд констатував, що накази в частині звільнення позивача не відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України, та становить непропорційне втручання у право позивача на приватне життя, що є порушенням статті 8 Конвенції, і, як наслідок, мають бути визнані протиправними і скасованими.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення із застосуванням статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, тлумачення якої надано у справі «Полях та інші проти України», і відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 3 червня 2020 року у справі №817/3431/14.

Отже, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до правового висновку Верховного Суду. Водночас постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку відсутня. У свою чергу, колегія суддів Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а скаржник не обґрунтував необхідність відступлення від такого висновку.

За такого правового регулювання й обставин справи у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статями 248, 328, 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №804/10759/15 за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України та Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.В. Кашпур

Судді: О.Р. Радишевська

С.А. Уханенко