Справа № 120/1562/22-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2022 р. Справа № 120/1562/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурафської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

07.02.2022 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) до Мурафської сільської ради (далі відповідач, Рада).

У позовній заяві позивачка просила: визнати протиправними дії відповідача стосовно припинення з 01.07.2021 виплати їй компенсації як особі, що надає соціальні послуги на непрофесійній основі та зобов`язати Раду нараховувати та виплатити компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі особі з інвалідністю ОСОБА_2 з 01.07.2021 по 31.12.2022.

Ухвалою від 14.02.2022 позовну заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви.

02.03.2022 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позову разом із позовною заявою у якій уточнено прохальну частину.

Із урахуванням остаточної редакції позовних вимог позивачка просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.10.2021 стосовно припинення з 01.07.2021 виплати компенсації ОСОБА_1 як особі, що надає соціальні послуги на непрофесійній основі;

- зобов`язати відповідача відновити порушене право шляхом нарахування та виплати їй компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі особі з інвалідністю ОСОБА_2 з 01.07.2021 по 31.12.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що Радою протиправно було складено акт № 1 від 04.10.2021 про те, що нею не надавались соціальні послуги на непрофесійній основі особі з інвалідністю ОСОБА_2 . В подальшому на підставі акту прийнято рішення про припинення виплати компенсації із 01.07.2021.

Позивачка із рішенням про припинення виплати їй компенсації не погоджується, аргументуючи позов тим, що Радою порушено процедуру складення акту № 1 від 04.10.2021 та всупереч нормам постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» прийнято рішення про припинення виплати соціальної допомоги. Порушення постанови Уряду від 23.09.2020 № 859, за словами позивачки, полягало у неправильному застосуванні її норм, якими передбачено виключний перелік підстав для припинення виплати компенсації. Акцентує увагу на тому, що у спірних правовідносинах такі підстави відсутні. Тому, позивачка звернулася до суду та просить про захист своїх прав та інтересів, які вважає порушеними, у спосіб вказаний у прохальній частині уточненої позовної заяви.

Ухвалою від 09.03.2022 відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснити без проведення судового засідання у порядку письмового провадження. Учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи та витребувано у відповідача додаткові докази.

13.04.2022 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву у якому Рада просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Мотивуючи відзив зазначає, що створеною Радою комісією було проведено обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_2 (особа якій надаються соціальні послуги на непрофесійній основі). За результатом огляду складено Акт № 1 від 04.10.2021 яким задокументовано, що позивачка (особа яка отримує компенсацію за надання соціальних послуг на непрофесійній основі) змінила місце проживання та соціальних послуг ОСОБА_2 не надає.

Із посиланням на п. 11 постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 відповідач стверджує, що встановлені обставини є підставою для прийняття розпорядження про припинення виплати позивачці компенсації із 01.07.2021, оскільки по 30.06.2021 така компенсація позивачці виплачена.

15.04.2022 позивачкою подано відповідь на відзив, у якому акцентовано увагу на тому, що акт від 04.10.2021 не може слугувати доказом ненадання нею соціальних послуг та не може вважатися правомірною підставою для прийняття рішення про припинення виплати компенсації. Тому ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги та просить прийняти рішення про їх задоволення.

Надавши оцінку аргументам учасників справи та поданим разом із заявами по суті справи доказам, суд встановив наступне.

27.09.2019 Шаргородським управлінням соціального захисту населення прийнято рішення про призначення позивачці компенсації по догляду на непрофесійній основі за її матір`ю ОСОБА_2 , якій встановлено інвалідність 1-ї групи безстроково. Період на який призначено компенсацію - з 26.09.2019 по 22.02.2036.

04.10.2021 утвореною відповідачем комісією проведено обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом обстеження складено Акт обстеження матеріально побутових умов проживання та встановлення факту надання соціальних послуг від 04.10.2021 № 1.

Актом від 04.10.2021 № 1, із посиланням на усні пояснення ОСОБА_2 , задокументовано факт неналежного виконання позивачкою обов`язку із надання догляду. Зокрема зазначено, що догляд фактично забезпечується ОСОБА_3 (донькою позивачки та онукою ОСОБА_2 ). Щодо позивачки вказано, що вона постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Як наслідок, Комісією зроблено висновок про зміну місця проживання/перебування ОСОБА_1 (особи, яка надає соціальні послуги з догляду), що кваліфіковано як підставу для припинення виплати компенсації із 01.07.2021.

На підставі Акту від 04.10.2021 № 1 відповідачем прийнято розпорядження від 05.12.2021 про припинення виплати компенсації ОСОБА_1 із 01.07.2021.

При визначені дати із якої слід припинити виплату компенсації відповідач враховував те, що суми компенсації нараховані та виплачені позивачці по 30.06.2021 включно. А тому, встановивши обставини про які вказано в Акті від 04.10.2021 № 1, відповідач вирішив припинити виплату саме із 01.07.2021.

Позивачка із рішенням про припинення виплати їй компенсації не погоджується. Обґрунтовуючи підстави позову, акцентує увагу на недопустимості Акту від 04.10.2021 № 1 як доказу неналежного надання нею соціальних послуг із догляду та, як наслідок, на відсутність законних підстав для припинення виплати їй компенсації.

Визначаючись щодо правомірності припинення виплати позивачці компенсації за догляд, суд керується такими мотивами.

Правові відносини надання соціальних послуг із догляду та виплати компенсації надавачам цих послуг регулюються Законом України «Про соціальні послуги» від 17.01.2019 № 2671-VIII, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29.04.2004 № 558 (діяла до 24.09.2020 - на момент прийняття рішення про призначення позивачці компенсації), Постановою Кабінету Міністрів України якою затверджено «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 23.09.2020 № 859 (чинна із 25.09.2020 на момент прийняття спірного рішення про припинення виплати позивачці компенсації).

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 13 Закону від 17.01.2019 № 2671-VIII, фізичні особи можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч. 7 ст. 13 Закону від 17.01.2019 № 2671-VIII).

Фінансування та оплата надання соціальних послуг здійснюється в тому числі із місцевого бюджету (ст. 27-28 Закону від 17.01.2019 № 2671-VIII).

Згідно п. 1. Порядку від 29.04.2004 № 558, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами), призначається щомісячна компенсаційна виплата (далі - компенсація).

На момент звернення позивачки із заявою про призначення компенсації (26.09.2019) її виплата здійснювалася структурним підрозділом з питань соціального захисту населення районної державної адміністрації - Шаргородським управлінням соціального захисту населення, яким і прийнято рішення від 27.09.2019 про призначення та виплату компенсації.

Із рішення від 27.09.2019 встановлено, що період на який позивачці призначено компенсацію по догляду за ОСОБА_2 становив із 26.09.2019 по 23.02.2036. Однак, пунктом 2 Постанови Уряду від 23.09.2020 № 859 установлено, що фізичним особам, які надають соціальні послуги, щомісячні компенсаційні виплати, призначені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2004 р. № 558 "Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги", проводяться до дати призначення таким фізичним особам іншої виплати на догляд, установленої законодавством, або до 31 грудня 2022 року.

Відтак, період протягом якого позивачка мала право на отримання компенсації становив із 26.09.2019 по 31.12.2022.

Однак, згідно розпорядження відповідача від 05.12.2021 ОСОБА_1 припинено виплату компенсації із 01.07.2021.

Фактичною підставою для прийняття вказаного рішення став Акт від 04.10.2021 № 1, а нормативною п.п. 1 п. 11 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно п. 3 Порядку від 23.09.2020 № 859 відповідач в особі виконавчого органу Ради вважається уповноваженим органом на прийняття рішення про призначення та припинення виплати компенсації.

Відповідно до п. 9. Порядку від 23.09.2020 № 859, якщо фізична особа надає соціальні послуги з догляду за місцем проживання / перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, уповноважений орган на підставі даних, отриманих в електронній формі шляхом автоматизованого доступу/обміну, перевіряє відомості щодо неотримання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, компенсації за зареєстрованим місцем проживання.

Пунктом 10 Порядку від 23.09.2020 № 859 передбачено, що компенсація виплачується щомісяця.

Згідно підпункту 1 п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859, виплата компенсації припиняється в разі зміни місця проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, чи фізичної особи, яка надає соціальні послуги.

У разі виникнення обставин, визначених у підпунктах 1, 4-6 цього пункту, внаслідок яких припиняється надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, фізична особа, яка надає соціальні послуги, особа/законний представник особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зобов`язані в десятиденний строк письмово повідомити про припинення надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі уповноваженому органу, що здійснює виплату компенсації. Її виплата припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому сталися зміни (п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859).

Пункт 14 чинного зараз Порядку від 23.09.2020 № 859 врегульовує окремі питання пов`язані із призначенням компенсації. Однією із обставин, що підлягає з`ясуванню на стадії призначення компенсації є факт спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги.

Згідно норм абзаців 3-4 п. 14 Порядку від 23.09.2020 № 859, для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Якщо фізична особа надає соціальні послуги за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, але має інше зареєстроване місце проживання, обстеження сім`ї для встановлення факту догляду є обов`язковим.

Форма такого акту затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України «Про затвердження форм документів, необхідних для призначення компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» від 29.01.2021 № 37.

Згідно Наказу від 29.01.2021 № 37, факт спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею документується «Актом проведення обстеження сім`ї». Цей акт, з поміж іншого, повинен містити такі реквізити: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; місце проживання фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; обстеження проведено за адресою; особа, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі: проживає / не проживає разом із фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (необхідне підкреслити); соціальні послуги з догляду надаються (зазначити: щоденно, періодично тощо); висновок-рекомендація про призначення (не призначення) компенсації фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Проаналізувавши норми п. 11 та 14 Порядку від 23.09.2020 № 859 суд доходить висновку, що у разі зміни місця проживання/перебування особи, яка надає соціальні послуги фізична особа, яка надає соціальні послуги, особа/законний представник особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зобов`язані в десятиденний строк письмово повідомити про це уповноважений орган. Таке письмове повідомлення вважатиметься достатньою підставою для прийняття рішення про припинення виплати компенсації на підставі підпункту 1 п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859.

У свою чергу, «Акт проведення обстеження сім`ї» який оформляється на підставі п. 14 Порядку від 23.09.2020 № 859 це документ, яким засвідчується факт спільного проживання особи яка здійснює догляд із особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Цей акт складається на етапі призначення компенсації.

Правомірність розпорядження від 05.12.2021 про припинення виплати компенсації ОСОБА_1 із 01.07.2021 відповідач обґрунтовує із посиланням на складений в довільній формі Акт обстеження матеріально побутових умов проживання та встановлення факту надання соціальних послуг від 04.10.2021 № 1.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 74 КАС України (допустимість доказів), суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд наголошує, що з огляду на норми п. 11, 14 Порядку від 23.09.2020 № 859 та ч. 1-2 ст. 74 КАС України, Акт від 04.10.2021 № 1 не є допустимим доказом встановлення (існування) підстав для прийняття рішення про припинення виплати компенсації, адже документом на підставі якого може бути прийнято таке рішення є письмове повідомлення особи якій надаються послуги із догляду або особи яка такі послуги надає.

Відтак, суд доходить висновку, що розпорядження від 05.12.2021 про припинення виплати компенсації позивачці прийнято без достатніх правових підстав.

Крім того суд зазначає про існування ще однієї істотної ознаки протиправності розпорядження від 05.12.2021, яка проявляється у такому.

Згідно п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859, у разі виникнення обставин, визначених у підпункті 1 цього пункту, внаслідок яких припиняється надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, її виплата припиняється з місяця, наступного за місяцем, у якому сталися зміни.

У свою чергу, згідно розпорядження від 05.12.2021 прийнятого на підставі Акта від 04.10.2021, відповідач припинив виплату компенсації позивачці із 01.07.2021. Відповідач врахував те, що суми компенсації нараховані та виплачені позивачці по 30.06.2021 включно. А тому, встановивши обставини про які вказано в Акті від 04.10.2021 № 1, вирішив припинити виплату із 01.07.2021.

При цьому, Актом від 04.10.2021 № 1 на який зіслалася Рада при ухваленні розпорядження не встановлено дати чи навіть місяця у якому, за висновком відповідача, змінилось місце проживання позивачки, що вплинуло на її право на отримання компенсації. Як наслідок, відповідач діючи всупереч п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859, вирішив припинити виплату компенсації із 01.07.2021 зважаючи виключно на стан отримання позивачкою спірних соціальних виплат, тоді як у разі встановлення зміни місця проживання особи що здійснює догляд, виплата компенсації мала б припинитися з місяця, наступного за місяцем, у якому сталися зміни.

Підсумовуючи суд зазначає, що розпорядження від 05.12.2021 прийнято із порушенням норм Порядку від 23.09.2020 № 859, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому саме розпорядження від 05.12.2021, а не Акт від 04.10.2021 № 1 як помилково вважає позивачка, є рішенням на підставі якого їй припинено виплату компенсації. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправним та скасування розпорядження від 05.12.2021.

У позовній заяві позивачка просить зобов`язати відповідача нараховувати та виплачувати їй компенсацію із 01.07.2021 по 31.12.2022. Однак суд не вбачає підстав для задоволення цих вимог у повному обсязі шляхом зазначення кінцевої дати періоду виплати, адже не виключено, що після ухвалення цього судового рішення можуть виникнути інші обставини, які впливатимуть на право ОСОБА_1 отримувати спірні суми компенсації. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці компенсацію починаючи із 01.07.2021. Чинність покладеного на відповідача обов`язку визначатиметься існуванням встановлених Порядком від 23.09.2020 № 859 чи іншими нормативно правовими актами підстав для виплати позивачці сум компенсації. Тому, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Водночас суд погоджується із аргументами відповідача про те, що уповноважені органи, що призначають та виплачують компенсацію наділені повноваженнями здійснювати контроль за наданням соціальних послуг фізичними особами, які надають соціальні послуги. Однак, з огляду на статус відповідача у спірних правовідносинах як суб`єкта владних повноважень, такий контроль повинен здійснюватися на підставі наданих повноважень та у спосіб, що визначений нормативно правовими актами, які регулюють спірні відносини.

Тому, у разі належного документування та встановлення відповідачем факту зміни місця проживання ОСОБА_1 , що могло б бути кваліфіковано як передбачена п.п. 1 п. 11 Порядку від 23.09.2020 № 859 підстава для припинення виплати компенсації, Рада як уповноважений орган, вправі ініціювати процедуру стягнення безпідставно чи надміру виплачених сум компенсації, яка передбачена п. 19 Порядку від 23.09.2020 № 859.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується ч. 3 ст. 139 КАС України, в силу якої при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, в користь позивачки підлягає присудженню частина сплаченого нею при зверненні до суду судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. Доказів понесення сторонами інших судових витрат на момент ухвалення цього рішення до суду не подано.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Мурафської сільської ради від 05.12.2021 про припинення виплати ОСОБА_1 компенсації за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі.

Зобов`язати Мурафську сільську раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі починаючи із 01.07.2021.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 частину сплаченого нею при зверненні до суду судового збору у сумі 496 грн. 20 коп. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Мурафської сільської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Мурафська сільська рада - вул. Коцюбинського, 23, с. Мурафа, Жмеринський район, Вінницька область, 23530, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович