Справа № 320/12652/21
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

20 травня 2022 року Київ № 320/12652/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач), в якому позивачка просила суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) відповідача № Ф-4756-56-У від 09.06.2019 та скасувати борг (недоїмку) зі сплати ЄСВ на суму 7 965, 54 грн.

У зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам процесуального закону, керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалою від 13.10.2021 позов залишив без руху з наданням позивачці строку для усунення виявлених недоліків. У тому числі, суд зобов`язував позивачку надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів.

На виконання вимог ухвали позивачка подала заяву про поновлення строку звернення до суду та клопотання про продовження на 30 днів строку для усунення недоліків позовної заяви з метою отримання від АТ КБ «Приватбанк» доказів, зазначених в ухвалі про залишення позову без руху.

Оскільки такі докази можуть бути надані позивачкою в ході судового розгляду справи після відкриття провадження у справі, підстав для продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви суд не вбачав і ухвалою від 15.11.2021 було відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання

Ухвалою суду було зобов`язано позивачку надати докази на підтвердження того, що про оскаржувану вимогу позивачка дізналася лише у вересні 2021 року, коли намагалася зняти кошти із зарплатної картки і їй повідомлено про те, що заблоковані рахунки в банку за постановою про арешт коштів боржника від 07.02.2020 за ВП № 60445090; докази того, хто саме (прізвище, ім`я, по батькові) посадової особи банку, яка повідомила позивачку про заблокований картковий рахунок, дату, час і місце такого повідомлення; докази фактичного отримання (ознайомлення) постанови про арешт коштів боржника від 07.02.2020 ВП № 60445090.

Ухвалою суду було попереджено ОСОБА_1 про наслідки, передбачені пунктом 9 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України та роз`яснено позивачці, що в силу вимог частини дев`ятої статті 80 Кодексу, у разі неподання витребуваних судом доказів позовна заява може бути залишена без розгляду.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та трекінгу пошуку поштового відправлення, позивачка отримала ухвалу суду 27.11.2021.

Вимоги ухвали суду від 15.11.2021 позивачкою виконані не були.

Від представника відповідача 21.02.2022 надійшов відзив на позовну заяву, за результатом вивчення змісту якого судом установлено, що відповідач позов не визнав, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача також звертав увагу, що позивачкою пропущено встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачкою строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У частині другій цієї статті зазначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено іншого, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинним законодавством України встановлено шестимісячний строк звернення до суду, який обраховується з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 09.06.2019 була винесена вимога № Ф-4756-56-У про сплату боргу (недоїмки) зі сплати ЄСВ на суму 7965, 54 грн.

Відповідач надав суду список згрупованих поштових відправлень, відповідно до якого на адресу позивачки 26.08.2019 була відправлена вимога про сплату боргу (недоїмки).

Позивачка в свою чергу вказувала, що про існування боргу вона дізналась лише у вересні 2021 року, коли намагалась зняти кошти із зарплатної картки, які було заблоковано, у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження № 60445090.

Позивачкою до матеріалів справи долучено постанову про арешт коштів боржника від 07.02.2020 у ВП № 60445090.

З метою з`ясування фактичної дати, коли позивачка дізналась про існування в неї боргу (недоїмки) у зв`язку із винесенням вимоги від 09.06.2019, суд зобов`язував останню надати відповідні докази.

Позивачка вимоги ухвали суду не виконала, жодних доказів на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин не надала.

Відповідно до частин сьомої-дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Суд констатує, що в ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.11.2021 визначено перелік доказів, які повинні бути надані суду для встановлення поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

При цьому слід враховувати, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Будь-яких належним та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачкою не надано.

З урахуванням викладеного, судом не встановлено підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду і в порушення частини дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України позивачкою жодних доказів не надано.

Згідно із частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, позов також залишається без розгляду у випадку, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Оскільки після відкриття провадження у справі, з урахуванням заяви про усунення недоліків, підстави пропуску цього строку не визнані поважними, жодних доказів того, що позивачка дізналась про порушення своїх прав у вересні 2021 року суду не надано, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Керуючись статтями 123, 171, 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідача № Ф-4756-56-У від 09.06.2019 та скасувати борг (недоїмку) зі сплати ЄСВ на суму 7 965, 54 грн. залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати (видати) учасникам справи (їхнім представникам).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Шевченко А.В.