Справа № 620/17931/21
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 року Чернігів Справа № 620/17931/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати неправомірним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №1464 «Про результати проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ від 05.11.2021 №1464 «Про результати проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Позов мотивовано тим, що відповідач, незважаючи на наявність групи контролю, яка 28.10.2021 здійснювала контроль за виконанням розпорядку дня, до дисциплінарної відповідальності притягнуто позивача, хоча останній був звільнений від виконання обов`язків за посадою, оскільки проводив інвентаризацію. Також позивач зазначає, що контроль за особовим складом (безпосередньою фізичною наявністю особового складу) не входить в посадові обов`язки, бо відповідно до обов`язків начальника штабу дивізіону позивач відповідає за документальний облік особового складу. А отже, наказ є протиправним, оскільки відповідачем не були з`ясовані всі обставини, що призвело до необґрунтованого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд ухвалою від 19.01.2022 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк, відповідач відзив на позов не подав. При цьому подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Щодо клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, суд ухвалою від 11.02.2022 відмовив у задоволенні даного клопотання, вказавши на помилковість міркувань відповідача, оскільки позивачем позовну заяву було подано в межах місячного строку звернення до суду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.
Позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника штабу заступника командира навчального зенітного ракетного дивізіону (наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2021 №117 (по стройовій частині)) (а.с.8).

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.10.2021 №215 (а.с.10) 12.10.2021 до Військової частини НОМЕР_1 у службове відрядження, з військової частини НОМЕР_2 , прибув солдат ОСОБА_3 . Цим же наказом солдата ОСОБА_3 було закріплено за командиром 3 навчальної батареї - старшим викладачем навчального зенітного ракетного дивізіону.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2020 №286 (а.с.11) командиром 3 навчальної батареї - старшим викладачем навчального зенітного ракетного дивізіону є старший лейтенант ОСОБА_4 . Таким чином, відповідальність за солдата ОСОБА_2 була покладена на старшого лейтенанта ОСОБА_4

28.10.2021 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №1415 (а.с.12) по факту самовільного залишення Військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_2 було призначено службове розслідування.

Відповідно до рапорту командира 3 навчальної батареї - старшого викладача навчального зенітного ракетного дивізіону старшого лейтенанта ОСОБА_4 від 30.10.2021 (а.с.13), 30.10.2021 солдата ОСОБА_2 було повернуто до розташування Військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №1464 «Про підсумки проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність (п.4 наказу) (а.с.14-16).

Відповідно до оскаржуваного наказу, позивач діючи недбало, всупереч інтересам служби, на порушення своїх статутних обов`язків, які передбачені ст.11, 16, 103, 104 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст.4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, п.1.3 Розділу II наказу МО України від 26.05.2014 №333 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України» та Інструкцією посадових осіб групи контролю в підрозділі, затвердженої наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2020 №1611, недбало поставився до військової служби, бо допустив самовільне залишення розташування Військової частини НОМЕР_1 солдатом строкової військової служби ОСОБА_2 .

Позивач вважає такі дії посадових осіб Військової частини НОМЕР_1 такими, що обмежують конституційні права, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до вимог ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України визначено, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Одним із видів такої служби є військова служба за контрактом.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб, правил внутрішнього порядку у військовій частині визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджено Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі Статут №548-ХІV).

Статтею 3 Статуту №548-ХІV передбачено, що військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з вимогами ст.9 Статуту №548-ХІV військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 26 Статуту №548-ХІV визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Як убачається з ст.27 Статуту №548-ХІV, військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від інших видів відповідальності за ці правопорушення.

Спеціальним нормативним актом в сфері регулювання відносин при проходженні військової служби є Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Згідно з вимогами ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до вимог ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення (ст.5 Дисциплінарного статуту).

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

На підставі ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вимог ст.48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Положеннями ст.83-85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України встановлено порядок накладення дисциплінарних стягнень, відповідно до якого на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з вимогами статті 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.2 ст.86 Дисциплінарного статуту під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Вимогами п.1 розділу ІІ Порядку №608 передбачено випадки, коли може призначатися службове розслідування. Визначено також, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з вимогами п.1 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Згідно з вимогами п.3 розділу VІ Порядку №608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Відповідно до вимог ст.97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (ст.98 Дисциплінарного статуту).

Так, судом встановлено, що відповідно до п.11 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №1464 «Про підсумки проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » наказ доведено до особового складу.

Як було встановлено вище, цим наказом позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність (п.4 наказу) (а.с.14-16).

При цьому з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до п.3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.10.2021 №1384 «Про проведення інвентаризації служб Військової частини НОМЕР_1 » (а.с.17) позивач був призначений головою внутрішньо-перевірочної комісії по перевірці майна і техніки продовольчої служби (пп.4 п.3 наказу).

Пунктом 2 вказаного наказу визначено: «Начальникам служб та головам внутрішньо-перевірочних комісій військової частини в період з 25.10.2021 по 20.12.2021 організувати проведення щорічної планової інвентаризації майна служб на складах та у підрозділах станом на 01.12.2021 незалежно від його походження.

Відповідальність за якісну організацію перевірки майна покласти на голів внутрішньо-перевірочних комісій».

Таким чином, на позивача був покладений обов`язок щодо проведення, в період з 25.10.2021 по 20.12.2021 інвентаризації майна і техніки продовольчої служби.

Пунктом 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.10.2021 №1384 «Про проведення інвентаризації служб військової частини НОМЕР_1 » визначено: «Внутрішньо-перевірочним комісіям інвентаризацію (перевірку) здійснити у відповідності з вимогами... пункту 10.3 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України».

Відповідно до п.10.3.2. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300 (далі - Положення №300), на час роботи голова та члени комісії, які здійснюють інвентаризацію матеріальних засобів, звільняються від виконання своїх службових обов`язків.

Таким чином суд враховує, що відповідно до п.10.3.2. Положення №300 позивач в період з 25.10.2021 по 20.12.2021, був звільнений від виконання обов`язків за посадою начальника штабу дивізіону, а відтак не може нести відповідальність за безконтрольність за особовим складом, порушення норм законодавства, недбале ставлення до військової служби 28.10.2021 за посадою начальника штабу дивізіону, які на думку відповідача призвели до самовільного залишення солдатом ОСОБА_2 розташування Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач, при організації своєї внутрішньої діяльності та виконання покладених завдань та функцій, також недопущення настання тих чи інших негативних наслідків, повинен дотримуватись принципу належного урядування. В протилежному випадку ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок інших осіб.

Таким чином, призначаючи позивача головою внутрішньо-перевірочної комісії по перевірці, в період з 25.10.2021 по 20.12.202, майна і техніки продовольчої служби, відповідач повинен був усвідомлювати про ризики настання негативних наслідків, у зв`язку з тим, що позивач буде звільнений від виконання обов`язків за посадою начальника штабу дивізіону, оскільки проводитиме інвентаризацію майна та техніки продовольчої служби.

Як вже було встановлено, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2020 №286 (а.с.11) командиром 3 навчальної батареї - старшим викладачем навчального зенітного ракетного дивізіону є старший лейтенант ОСОБА_4 . Таким чином, відповідальність за солдата ОСОБА_2 була покладена на старшого лейтенанта ОСОБА_4 .

Однак, оскаржуваним наказом відповідальність за самовільне залишення солдатом ОСОБА_2 розташування військової частини була покладена на позивача. Крім того, відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не було враховано наступні обставини.

Позивач є начальником штабу дивізіону, на якого покладено обов`язок мати документальні відомості про наявність особового складу. Контроль фактичного місцезнаходження кожного військовослужбовця для позивача, як начальника штабу дивізіону, фізично неможливо. Облік особового складу та фактична наявність (відсутність) особового складу не є тотожними поняттями.

Так, обов`язок знати (вести) облік особового складу - це наявність документальних відомостей про чисельність особового складу та його місцезнаходження (наряд, відпустка, лікування і т.п.).

Контроль за наявністю особового складу покладає на відповідну особу обов`язок безпосереднього контролю за особовим складом, його наявністю та перебуванням у визначених місцях.

Відповідальність за наявністю особового складу на позивача, як на начальника штабу дивізіону жодним нормативним актом не покладена.

Крім того, відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності за безконтрольність за особовим складом, не було враховано, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2020 №1611 «Про здійснення контролю за виконанням елементів розпорядку дня в підрозділах Військової частини НОМЕР_1 на 2021 рік» (а.с.19-22), було затверджено:

- графік контролю за виконанням елементів розпорядку дня в Військовій частині НОМЕР_1 ;

- типовий розклад роботи групи контролю Військової частини НОМЕР_1 ;

-інструкцію посадових осіб групи контролю Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до графіку контролю за виконанням елементів розпорядку дня в Військовій частині НОМЕР_1 в четвер (28.10.2021 - день самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 ) та типового розкладу роботи групи контролю Військової частини НОМЕР_1 в 2021 році контроль за виконанням елементів розпорядку дня здійснювала група №4: старший групи: підполковник ОСОБА_5 , склад групи: майор ОСОБА_6 , майор ОСОБА_7 , майор ОСОБА_8 , майор ОСОБА_9 , лейтенант ОСОБА_10 , прапорщик ОСОБА_11 .

Відповідно до Інструкції посадових осіб групи контролю Військової частини НОМЕР_1 , група контролю, серед іншого, здійснює контроль за виконанням елементів розпорядку дня на протязі доби з підйому до підйому, перевіряє облік особового складу та ін.

Однак, незважаючи на наявність групи контролю у яку входило ряд військовослужбовців, які 28.10.2021 (четвер) здійснювали контроль за виконанням розпорядку дня, особовим складом та іншими питаннями, до дисциплінарної відповідальності за безконтрольність за особовим складом було притягнуто позивача, хоча він був звільнений від виконання обов`язків за посадою, бо проводив інвентаризацію.

Контроль за особовим складом (безпосередньою, фізичною наявністю особового складу) не входить в його обов`язки, бо відповідно до обов`язків начальника штабу дивізіону він відповідає за документальний облік особового складу. Дані обставини відповідачем з`ясовані не були, що і призвело до незаконного та необґрунтованого притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відповідачем всупереч приписам п.1 розділу ІV Порядку №608 протиправно (неправомірно) винесено наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №1464 «Про результати проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, позовні вимоги в цій частині належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ від 05.11.2021 №1464 «Про результати проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності суд зазначає наступне.

Так, за приписами п.2 ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Відповідно вирішуючи питання про задоволення позову згідно з п.2 ч.3 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує, що позивачем помилково обраний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, оскільки притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності судом визнано безпідставним і необґрунтованим, тому цей наказ належать визнати протиправним (неправомірним) та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним наказу та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати п.4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.11.2021 №1464 «Про результати проведення розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_2 » в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (смт. Десна Чернігівський район, Чернігівська область 17024, код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 18.05.2022.

Суддя Л.О. Житняк