Справа № 308/17839/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 308/17839/21 пров. № А/857/4732/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2022 року (ухвалене головуючим суддею Голяною О. В. у м. Ужгороді) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС, в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Янченка Сергія Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2021 ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС, в. о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Янченка С. В., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову від 22.12.2021 у справі про порушення митних правил № 2018/30500/21 і закрити вказану справу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуваною постановою його протиправно притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбачених частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, оскільки тимчасово ввезений ним на митну територію України транспортний засіб особистого користування фізично не передавався у володіння, користування чи розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на територію України, а лише здійснено передачу права власності на нього шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.02.2022 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове - про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує обставинами, викладеними у позовній заяві, а також тим, що судом першої інстанції не враховано, що факт укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не доводить порушення позивачем вимог частини четвертої статті 469 Митного кодексу України, оскільки не свідчить про фактичну фізичну передачу транспортного засобу у володіння іншій особі. Звертає увагу на порушення митним органом порядку розгляду справи про порушення митних правил.

Учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2021 головним державним інспектором відділу митного оформлення № 1 митного поста «Ужгород-вантажний» Закарпатської митниці Нагорною О. В. складено стосовно громадянина Угорщини ОСОБА_3 протокол про порушення митних правил № 2018/30500/21 за ознаками порушення, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, та призначено розгляд справи про порушення митних правил на 22.12.2021 об 11:30 год.

З протоколу про порушення митних правил вбачається, що 09.06.2021 о 16:29 год позивач ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «FORD», модель «FOCUS С-МАХ», номер кузова НОМЕР_1 , в режимі тимчасового ввезення для особистого користування терміном до одного року. Зазначено, що 07.07.2021 фізична особа-підприємець ОСОБА_4 подав до митного оформлення митну декларацію типу ІМ 40 АА № UA305130/2021/017905 та інші документи, зокрема, договір купівлі-продажу від 06.07.2021, згідно з якими громадянка України ОСОБА_5 оформляла легковий автомобіль марки «FORD», модель «FOCUS С-МАХ», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 . Таким чином, громадянин Угорщини ОСОБА_2 допустив порушення митних правил, передбачених частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, так як передав тимчасово ввезений ним транспортний засіб у власність особи, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України.

Протокол надіслано позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , та отримано останнім 16.12.2021.

22.12.2021 постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Янченка С. В. в справі про порушення митних правил № 2018/30500/21 позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 34 000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що митним органом доведено факт передачі транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, у володіння, користування та розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України, що свідчить про правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення оскаржуваною постановою.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 466 Митного кодексу України визначено, що адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Додержання митними органами вимог закону в разі застосування адміністративних стягнень за порушення митних правил забезпечується здійсненням систематичного контролю з боку органів вищого рівня та їх посадових осіб, правом оскарження постанов у справах про порушення митних правил та іншими заходами, передбаченими законодавством України.

Відповідно до частини першої статті 494 Митного кодексу України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа митного органу, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За приписами частини першої статті 488 Митного кодексу України провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Частиною першою статті 458 Митного кодексу України встановлено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Стаття 489 Митного кодексу України визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про порушення митних правил.

За вимогами цієї статті посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно з спірною постановою за частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, полягає у передачі тимчасово ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу особистого користування у володіння, користування або розпорядження особі ОСОБА_6 , яка безпосередньо не ввозила вказаний транспортний засіб на митну територію України.

Так, згідно з частиною першою статті 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною п`ятою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Відповідно до частини шостої статті 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Згідно з частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України чи поміщеного у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи не поміщувала його у митний режим транзиту, за винятком випадків, коли в транспортному засобі знаходиться особа, яка безпосередньо ввозила такий транспортний засіб на митну територію України чи поміщувала його у митний режим транзиту, а так само використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено з матеріалів справи, 09.06.2021 Гал Іштван ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «FORD», модель «FOCUS С-МАХ», номер кузова НОМЕР_1 , в режимі тимчасового ввезення для особистого користування терміном до одного року та на момент розгляду справи про порушення митних правил не вивезений за межі митної території.

Разом з тим, 06.07.2021 позивач уклав договір купівлі-продажу згаданого вище транспортного засобу, на підставі якого ОСОБА_5 набула право власності на ввезений позивачем автомобіль.

Вказана обставина свідчить про передачу позивачем транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_6 - особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України, з 09:00 год 06.07.2021, що передбачено договором.

Що стосується покликання скаржника на вимоги частини шостої статті 380 Митного кодексу України, відповідно до якої тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів, то судом першої інстанції правильно зазначено, що передача транспортного засобу особистого користування, тимчасово ввезеного на митну територію України, особі, яка безпосередньо не ввозила такий транспортний засіб на митну територію України, передувала оформленню такого транспортного засобу для вільного обігу на митній території України. Більше того, оформлення транспортного засобу для вільного обігу на митній території України не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України.

Виходячи із викладеного, апеляційний суд вважає, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відповідач з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, що адміністративне правопорушення було вчинене, його вчинив саме ОСОБА_2 , який підлягає адміністративній відповідальності; обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність відсутні.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_7 допущено передачу тимчасово ввезеного ним на митну територію України транспортного засобу особистого користування у володіння, користування та розпорядження особі ОСОБА_6 , яка безпосередньо не ввозила вказаний транспортний засіб на митну територію України, а тому в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України, що свідчить про правомірність оскаржуваної постанови від 22.12.2021 у справі про порушення митних правил № 2018/30500/21, і позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд звертає увагу, що апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань, ніж ті, які були висловлені позивачем в суді першої інстанції, і з урахуванням яких суд першої інстанції вже надавав правову оцінку встановленим у справі обставинам.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.

Керуючись статтями 286, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2022 року у справі № 308/17839/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 18.05.2022