Справа № 440/1808/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/1808/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/1808/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2022 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ в Полтавській області), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні їй пенсії по інвалідності та зобов`язати ГУПФ в Полтавській області врахувати для призначення позивачу пенсії по інвалідності трудовий стаж з 01.09.1989 по 24.01.1997.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин, які надають право позивачу на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, порядок розгляду якої визначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі в якості другого відповідача ГУПФ в Київській області.

10.02.2022 до суду від позивача надійшло клопотання про виправлення описок у позовній заяві, яку суд розцінює як уточнення до позовної заяви, та прийняв таке клопотання до розгляду (а.с. 23).

15.03.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ в Полтавській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з посиланням на те, що йому невідомі підстави та умови прийняття рішення ГУПФ в Київській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком (а.с. 33-37).

У відповіді на відзив, що надійшла до суду 15.03.2022, позивач вказує, що її трудова книжка оформлена належним чином і в ній міститься запис про займану посаду і період виконуваної роботи, що є необхідною умовою, яка має враховуватися під час призначення пенсії. Помилку в написанні її колишнього прізвища ( ОСОБА_2 замість вірного ОСОБА_3 ) обґрунтовує розбіжностями в його написанні внаслідок відхилення від правил і принципів міжнародного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму, тобто написання українською та російською мовами, на підтвердження чого позивач в якості достатнього на її думку доказу надавала до заяви про призначення пенсії експертний висновок від 29.11.2021 №056-2307-м (а.с. 29-30).

У відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 11.05.2022, представник ГУПФ в Київській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 не мала достатнього страхового стажу. Такі обставини зумовлені тим, що до стажу не зараховані періоди роботи позивача за трудовою книжкою та періоди навчання згідно з атестатами, оскільки не прослідковується зміна прізвища позивача. Крім того позивачу не зараховано період роботи в колгоспі "Вітчизна" з 01.09.1989 по 24.01.1997, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум (а.с. 70-73).

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_4 (у дівоцтві - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою від 03.12.2021 за призначенням пенсії по інвалідності (а.с. 42-43).

Як видно з розписки-повідомлення, до своєї заяви позивач серед іншого додала виписку з акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААВ №109423 про встановлення їй 2 групи інвалідності (а.с. 62-63), трудову книжку серії НОМЕР_1 від 10.11.1983 (а.с. 46-54), експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/2307-m від 29.11.2021 (а.с. 61), архівний витяг архівного відділу Миргородського РДА Полтавської області від 08.11.2021 №01-37/207 з протокольного рішення засідання правління колективного сільськогосподарського підприємства "Вітчизна" Великобагачанського району Полтавської області від 11.03.1993 (а.с. 64), свідоцтва про шлюб, документи про навчання.

За результатами розгляду заяви та доданих документів рішенням ГУПФ в Київській області від 07.12.2021 №97 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності (а.с. 41) з тих підстав, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для осіб з інвалідністю 2 групи, у віці від 56 років до досягнення особою 59 років включно, становить 14 років. Страховий стаж особи становить 05 років 01 місяць 2 дні.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи згідно з трудовою книжкою та періоди навчання згідно з атестатами, оскільки не прослідковується змін прізвища. Наданий експертний висновок №056/2307-m від 29.11.2011, виданий українським бюро лінгвістичних експертиз, не враховано для ідентифікації прізвища, оскільки згідно з пунктом 26 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено в судовому порядку.

- період роботи в колгоспі з 01.09.1989 по 24.01.1997, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум.

При цьому зазначено, що для зарахування періоду з 01.09.1989 по 24.01.1997, необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи та реорганізацію підприємства.

Не погоджуючись із правомірністю дій територіального пенсійного органу в частині мотивів відмови у призначенні пенсії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позов по суті у межах заявлених вимог, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предмет спору зводиться до з`ясування обставин правомірності дій пенсійного органу з приводу відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У зв`язку з цим виходить з імперативу статті 46 Конституції України, відповідно до якого громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частини першою-другою статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II групи від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Як вже встановлено судом, ОСОБА_1 08.04.2021 досягла 59-річного віку, що надає їй право на призначення пенсії по інвалідності за умови наявності достатнього страхового стажу, який в даному випадку має становити 14 років.

При цьому реалізувати своє право на призначення пенсії по інвалідності особа може шляхом звернення до пенсійного органу з відповідною заявою та необхідним пакетом документів, що підтверджують необхідний вік і стаж майбутнього пенсіонера.

Порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії визначено статтею 44 Закону №1058-IV, якою, зокрема передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності (ч. 1 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (надалі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію. Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до абзаців другого-третього пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію (п. 4.7 Порядку №22-1).

Як встановлено судом, позивач 03.12.2021 звернулася до ГУПФ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності, додавши необхідні, на її думку, документи.

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів ГУПФ в Київській області рішенням від 07.12.2021 №97 відмовив ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 41).

Одним з мотивів відмови у зарахуванні періодів роботи ОСОБА_1 до страхового стажу слугували обставини не включення періодів роботи позивача за трудовою книжкою та періоди навчання за атестатами, оскільки не прослідковується зміна прізвища.

Зокрема, як встановлено з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 04.08.2016 ОСОБА_6 (позивачка в дівоцтві) уклала шлюб з ОСОБА_7 згідно з актовим записом Франківського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції №552 від 17.10.1985. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на " ОСОБА_2 " (а.с. 67-68).

Згідно з цим же Витягом, як свідчить актовий запис Київського відділу реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області від 08.09.1987 №368, розірвано шлюб позивача.

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №1 від 04.08.2016 ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9 згідно, як свідчить актовий запис Корнієнківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області №2 від 23.07.1991. Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на " ОСОБА_4 " (а.с. 65-66).

Згідно з цим же Витягом, як свідчить актовий запис Відділу реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції Полтавської області від 18.12.1995 №82, розірвано шлюб позивача на підставі рішення Великобагачанського районного суду від 01.12.1995.

Експертний висновок №056/2307-m від 29.11.2011, виданий позивачу Українським бюро лінгвістичних експертиз, пенсійним органом не враховано для ідентифікації прізвища, оскільки згідно з п. 26 постанови КМУ №637 від 12.08.1993, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документів, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

Сумніви пенсійного органу у приналежності документів про освіту та трудовий стаж позивача виникли у зв`язку з розбіжністю в написанні її прізвища, отриманого при укладенні шлюбу, а саме " ОСОБА_3 " та " ОСОБА_2 ".

У відповіді на відзив позивач зауважувала, що наданий нею експертний висновок є достатнім підтвердженням помилки в написанні прізвища позивача " ОСОБА_2 " замість правильного " ОСОБА_3 " та відповідно приналежності документів про трудовий стаж і навчання саме позивачу.

Оцінюючи такі твердження позивача, суд виходить з приписів частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, за змістом якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з цим суд зазначає, що розглядаючи подані позивачем документи, відповідач обґрунтовано не міг врахувати до страхового стажу позивача період роботи згідно з трудовою книжкою та періоди навчання, враховуючи те, що не прослідковується зміна прізвища, що у свою чергу унеможливлює достовірність встановлення відповідачем факту про те, що вказані у таких документах періоди трудового стажу належать саме позивачу, а не іншій особі (з прізвищем ОСОБА_2 ).

Відповідно до пункту 26 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (надалі - Порядок №637), якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.

З огляду на це суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється розділом ІV "Окреме провадження" Цивільного процесуального кодексу України. Питання встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, оскільки є повноваженням загальних місцевих судів.

Тож для встановлення факту належності особі документу, що підтверджує трудовий стаж, така особа має звернутися до місцевого суду загальної юрисдикції із заявою оформленою відповідно до розділу ІV "Окреме провадження" Цивільного процесуального кодексу України про встановлення факту, що має юридичне значення.

У зв`язку з цим відмовляючи позивачу у призначенні пенсії по інвалідності з мотивів не зарахування періоду роботи ОСОБА_1 згідно з трудовою книжкою та періоди навчання через те, що не прослідковується зміна прізвища, відповідач діяв правомірно, а тому вимоги позивача у цій частині суд залишає без задоволення.

Іншою підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності слугувала обставина не зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в колгоспі "Вітчизна" з 01.09.1989 по 24.01.1997, оскільки відсутня довідка про відпрацьовані вихододні та встановлений мінімум.

Оцінюючи правомірність такої підстави для відмови, суд виходить з такого.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок.

Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

Порядок підтвердження стажу регламентовано у статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" яка визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведених норм слідує, що трудова книжка, у якій містяться всі необхідні, правильні та точні записи про періоди роботи, є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За наявності такої трудової книжки підтверджувати трудовий стаж іншими документами законодавством не вимагається.

Позивач у позові та відзиві зазначала, що з метою підтвердження трудового стажу вона звернулася до приватної агрофірми "Агроінвест", правонаступника колгоспу "Вітчизна", з метою отримання довідки про підтвердження періоду роботи в колгоспі "Вітчизна", де їй була надана довідка №82 від 15.12.2021 №82 про підтвердження періоду роботи з 1989 по 1997 із зазначенням кількості відпрацьованих трудоднів, трудової участі в колгоспному виробництві (а.с. 7).

Разом з тим, суд не приймає вказану довідку до уваги, оскільки, як з`ясовано зі змісту розписки-повідомлення (а.с. 45), до заяви про призначення пенсії по інвалідності від 03.12.2021 ОСОБА_1 не подавала таку довідку до пенсійного органу, а тому ця довідка не була предметом розгляду у відділі призначення пенсій ГУПФ в Київській області.

Натомість, як встановлено судом вище, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавала до пенсійного органу копію трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 46-54).

Відмовляючи позивачу у зарахуванні періодів трудової діяльності у колгоспі "Вітчизна" до страхового стажу з підстав відсутності довідки, відповідач не надав будь-якої оцінки записам трудової книжки щодо періоду роботи позивача в колгоспі.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки позивача, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, переміщення в межах підприємства, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Так, відповідно до записів трудової книжки, які підтверджують факт роботи позивача в колгоспі "Вітчизна" Великобагачанського району, позивач 01.09.1989 була прийнята на роботу свинаркою, 23.01.1992 переведена на посаду завідуючої МТФ №1, 11.03.1993 звільнена з посади завідуючої МТФ №1 згідно з поданою заявою і направлена на роботу дояркою, 24.01.1997 звільнена з членів КСП "Вітчизна" (а.с. 50).

Всі записи в трудовій книжці засвідчені підписом голови правління та печаткою, не містять будь-яких протиріч.

Відтак рішення ГУПФ у Київській області №97 від 07.12.2021 в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.09.1989 до 24.01.1997 у колгоспі "Вітчизна" Великобагачанського району є непропорційним заявленій легітимній меті, а тому його не можна вважати таким, що відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Разом з цим слід зазначити, що навіть у випадку зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.09.1989 до 24.01.1997 у колгоспі "Вітчизна" це не призведе до виникнення у заявниці права на призначення їй спірної пенсії через недостатність страхового стажу, який в даному випадку має становити 14 років.

Лише підтвердження позивачем обставин зміни прізвища шляхом встановлення судом відповідного факту та послідуючого надання усіх вищеперелічених документів до пенсійного органу може забезпечити позивачу можливість позитивного вирішення її питання вже за новою заявою про призначення відповідної пенсії.

Оскільки питання про скасування рішення ГУПФ у Київській області №97 від 07.12.2021 позивач не ставить, то й підстав для зобов`язання пенсійного органу здійснити повторний розгляд спірних мотивів відмови у призначенні пенсії, які не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, у суду немає.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Тому й вимога про зобов`язання ГУПФ в Полтавській області призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, попередньо зарахувавши період з 01.09.1989 по 24.01.1997 в колгоспі "Вітчизна" Великобагачанського району до трудового стажу, задоволеною судом бути не може, оскільки уповноваженим органом з питань призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд та його територіальні органи.

За таких обставин позов належить залишити без задоволення у повному обсязі.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією АТ "Ощадбанк" від 28.01.2022 №11 (а.с. 3).

Однак за відсутності підстав для задоволення позову, відсутні й підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун