Справа № 420/18683/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/18683/21
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бім Форс» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ТОВ «Бім Форс» (далі позивач, Товариство) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області (далі - ГУ ДПС) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 22.12.2020 року №46851 про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ ФОРС» критеріям ризиковості платника податку, на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС в Одеській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 09.09.2021 року №19592 про відповідність товариства з обмеженою відповідальністю «БІМ ФОРС» критеріям ризиковості платника податку, на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку;

- зобов`язати ГУ ДПС в Одеській області виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «БІМ ФОРС» з переліку платників податку, що відповідають Критеріям ризиковості платника податку;

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення Комісії ГУ ДПС не відповідають вимогам закону щодо їхньої обґрунтованості та вмотивованості, оскільки в якості підстав для його прийняття міститься лише посилання на те, що ТОВ «БІМ ФОРС» «задіяне у схемах формування ризикового ПДВ» без будь-якого обґрунтування такого твердження і без наведення будь-якої податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції та ризиковість платника податку. Позивач також зазначає, що оскаржуване рішення саме по собі значно погіршує його правове становище як платника податків, покладаючи на нього додатковий тягар у наданні пояснень і документів у виправдання правомірності реєстрації податкової накладної до комісії регіонального рівня, а у подальшому створюючи для нього стан абсолютної правової невизначеності до прийняття остаточного рішення комісією центрального рівня. Окрім того, зазначає позивач, прийняття такого рішення суб`єктом владних повноважень впливає на ділову та господарську репутацію позивача, адже контрагенти позивача, будучи обізнаними про віднесення позивача до переліку ризикованих платників уникатимуть господарських правовідносин з таким платником, що може значно відобразитися на фінансово- економічному стані платника.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.11.2021 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення №46851 від 22.12.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.12.2021 року, яке було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження), позовні вимоги задоволено, а також стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн..

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи позивач є юридичною особою (), зареєстрований у встановленому законом порядку, про що 18.02.2020 року внесено відповідний запис №0003116. Видами діяльності підприємства є: 46.31 оптова торгівля фруктами й овочами (основний); 49.41 вантажний автомобільний транспорт; 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Ареса ТОВ «БІМ ФОРС»: 67633, Одеська обл., Біляївський район, сільрада Усатівська, 8 км автошляху Санкт-Петербург-Київ-Одеса (а.с.76-77).

Позивач 01.04.2020 року зареєстрований платником податку на додану вартість за номером 90 (а.с.78).

Для провадження господарської діяльності позивач орендує:

- нежитлове офісне приміщення, що знаходиться за адресою: Одеська обл., Біляївський район, сільрада Усатівська, 8 км. + 100 м. траси Одеса-Київ-Санкт-Петербург та склад за адресою: Одеська обл., Усатівська сільрада, автодорога М05 Київ-Одеса 462+50 м. ліворуч (а.с.87-94);

- транспортні засоби, що підтверджується наступними договорами: договір найму (оренди) від 06.11.2020 року; договір найму (оренди) від 12.11.2020 року; договір найму (оренди) від 13.05.2020 року; договір найму (оренди) від 15.05.2020 року; договір найму (оренди) від 19.01.2021 року; договір найму (оренди) від 20.01.2021 року; договір найму (оренди) від 20.03.2020 року; договір найму (оренди) від 20.03.2020 року; договір найму (оренди) від 20.03.2020 року; договір найму (оренди) від 20.03.2020 року; договір найму (оренди) від 27.07.2020 року (а.с.95-107).

Позивач регулярно повідомляє та звітує ГУ ДПС в Одеській області про наявність об`єктів, через які ТОВ «БІМ ФОРС» провадиться діяльність, що підтверджується наданими позивачем копіями повідомлень форми №20-ОПП від 12.06.2020 року, 11.08.2020 року, 10.11.2020 року, 19.11.2020 року та 08.12.2020 року (а.с.108-112)

22.12.2020 року Комісією з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області прийнято Рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №46851, яким, відповідно до п.6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165, встановлено відповідність ТОВ «БІМ ФОРС» критеріям ризиковості платника податку, підстава: п.8 Критеріїв ризиковості платника податку: задіяне у схемах формування ризикового ПДВ (а.с.142 на звороті).

01.09.2021 року позивачем було направлено комісії регіонального рівня повідомлення №1 про подання інформації та копій документів щодо невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку з додатками (а.с.143).

09.09.2021 року Комісією з питань зупинення податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області з урахуванням отриманого повідомлення №1 від 01.09.2021 року та копій відповідних документів прийнято Рішення про відповідність ТОВ «БІМ ФОРС» критеріям ризиковості платника податку №19592 з підстав: п.8 Критеріям ризиковості платника податку: задіяне у схемах формування ризикового ПДВ (а.с.143 на звороті).

Оскаржуване позивачем рішення №19592 від 09.09.2021 року про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку прийнято на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №1165 від 11.12.2019 року «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165), Порядок розгляду скарги щодо рішення комісії про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатками до Порядку зупинення №1165 є, зокрема, Критерії ризиковості платника податку на додану вартість (Додаток №1), Критерії ризиковості здійснення операцій (Додаток №3), рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (Додаток №4).

Пунктом 2 Порядку №1165 визначено, що автоматизований моніторинг відповідності ПН/РК критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Пунктом 6 Порядку встановлено, що питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.

У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.

Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (Додаток №4).

У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Критерії ризиковості платника податку визначені у Додатку №1, в пункті 8 якого встановлений наступний критерій: у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації ПН/РК.

Саме п.8 таких критеріїв і був підставою для прийняття спірного рішення №19592 від 09.09.2021 року.

Бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле «податкова інформація (заповнюється у разі відповідності пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку)».

Натомість, у рядку «Податкова інформація» в оскаржуваному рішенні зазначено лише про «задіяне у схемах формування ризикового ПДВ», і не містить розшифрування того, які саме обставини та податкова інформація стали підставою для віднесення позивача до платників податку, які відповідають п. 8 Критеріїв ризиковості (а.с.143 на звороті).

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував спірне рішення №19592 від 09.09.2021 року, зазначивши наступне: в цьому рішенні не зазначено, які саме обставини і яка саме податкова інформація стала підставою для прийняття вказаного рішення; ні в якості додатків до оскаржуваного рішення, ні до суду відповідач не надав будь-якого розшифруванням податкової інформації, покладеної в основу спірного рішення.

З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення не містить жодної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку, як і не містить доказів наявності податкової інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи.

У відзиві на позов відповідач навів інформації про проведення позивачем із рядом контрагентів, яких віднесеного до критеріїв ризиковості, операцій з придбання та реалізації товарів, які, на думку податкового органу, є операціями з ознаками ризику і дають підстави віднести позивача до «вигодотранспортуючого суб`єкта».

Суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, яка міститься в постановах від 20.03.2018 року у справі №804/939/16 та від 02.04.2020 року у справі №160/93/19, відповідно до якої податкова інформація, наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено того, що існують підстави для застосування до позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку з відповідним внесенням до переліку ризикових платників податків, у зв`язку з чим рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки наявність у контролюючого органу права на прийняття рішення про включення платника податків до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості не означає, що таке право може бути реалізовано свавільно та без наявності для цього визначених законом підстав.

Відповідно до положень частини 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доводячи правомірність спірного рішення №19592 від 09.09.2021 року відповідач в рамках даного спору повинен підтвердити існування підстав для винесення такого рішення, тобто наявності у нього на час прийняття такого рішення податкової інформації відносно позивача, яка надала йому підстави віднести позивача до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, податкова інформація мала бути чітко зазначена в спірному рішенні, як підстава для його прийняття, оскільки це надає платнику податків можливість визначитись з переліком документів для надання Комісії в спростування вказаного рішення, а у разі не прийняття позитивного для платника податків рішення оскаржити його з відповідних мотивів. Не зазначення у спірному рішенні конкретної податкової інформації позбавляє права платника податків на спростування такої інформації, надання відповідних документів для прийняття рішення про виключення його з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на ту ж саму інформацію про проведення позивачем із рядом контрагентів, яких віднесеного до критеріїв ризиковості, операцій з придбання та реалізації товарів, які, на думку податкового органу, є операціями з ознаками ризику, що, в свою чергу, надавало підстави для прийняття спірного рішення про відповідність позивача критеріям ризиковості платника податку.

Колегія суддів з такими твердженнями апелянта погодитися не може, оскільки апелянт в обґрунтування такого твердження не навів жодного критерію ризиковості здійснення операцій, з тих, які передбачені у Додатку №3 Порядку №1165.

Як вже було зазначено вище, додатками до Порядку №1165 є, зокрема, Критерії ризиковості платника податку на додану вартість (Додаток №1), Критерії ризиковості здійснення операцій (Додаток №3), рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку (Додаток №4), тощо.

В додатку №3 до Порядку №1165 наведений виключний перелік критеріїв ризиковості здійснення операцій, і серед цих критеріїв відсутній такий критерій як проведення позивачем операцій із контрагентом, якого віднесеного до критеріїв ризиковості.

Отже, лише сам факт проведення позивачем господарської операції із контрагентом, відносно якого існує рішення податкового органом про відповідність такого контрагента критеріям ризиковості, не є підставою для віднесення такої операції до ризикових в розумінні додатку №3 до Порядку №1165, і відповідно не є достатньою самостійною підставою для віднесення позивача до платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з правомірністю рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування спірного рішення №19592 від 09.09.2021 року.

Також колегія суддів погоджується із застосованим судом першої інстанції способом захисту права позивача шляхом зобов`язання Комісії ГУ ДПС виключити позивача з Переліку ризикових платників податків, оскільки у відповідності до п.6 Порядку №1165 підставою для виключення комісією регіонального рівня платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, є відповідне рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги наведених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Стосовно ухваленого судом першої інстанції рішення в частині розподілу судових витрат у вигляді судового збору та витрати на правничу допомогу, то апелянт в своїй апеляційній скарзі жодних заперечень щодо цієї частини рішення не навів, а тому виходячи із визначених ч.1 ст.308 КАС України меж апеляційного перегляду, колегія суддів рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядає.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів робить висновок, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328, ст.329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.