Справа № 580/4655/21
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/4655/21 Суддя (судді) першої інстанції: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 04.12.2017 № 1094-4210, № 1095-4210, № 1096-4210, № 1097-4210, № 1098-4210, № 1099-4210, від 30.03.2018 №66103-4210-0502, від 27.05.2019 № 48947-4210-0502, від 17.12.2020 № 72145-0424-0502, згідно яких відповідачем визначено позивачу суми податкового зобов`язання (орендна плата) у розмірі 378169, 86 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 04.12.2017 №1094-4210, №1097-4210, №1098-4210, №1099-4210. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

22 лютого 2022 року позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 13.05.1998 року здійснював підприємницьку діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

28.04.2012 року між позивачем та Артемівською міською радою в особі міського голови Реви Олексія Олександровича укладено договір оренди земельної ділянки на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0345 га, кадастровий номер :00:018:0787 (для обслуговування двоповерхової споруди (роздрібної торгівлі та комерційних послуг), строком на 5 років з 08.06.2012 по 08.06.2017, речове право за яким зареєстроване у Державному реєстрі земель 18.06.2012 за №00183.

Відповідно до п. 9 даного договору розмір річної орендної плати складає 7832, 91 грн, розмір місячної орендної плати - 652, 74 грн. Згідно п. 15 вказаного договору цільове призначення земельної ділянки - для обслуговування двоповерхової споруди та роздрібної торгівлі та комерційних послуг.

12.03.2014 року між позивачем та Артемівською міською радою в особі міського голови Реви Олексія Олександровича укладено договір оренди земельної ділянки на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 0,036 га, кадастровий номер :00:017:0705, (для обслуговування торгово - адміністративного центру), строком на 10 років з 12.03.2014 по 13.03.2024, запис про речове право за яким внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 5016584.

Відповідно до п. 9 даного договору розмір річної орендної плати складає 32 693, 87 грн, розмір місячної орендної плати - 2 724, 49 грн. Згідно п. 14 вказаного договору цільове призначення земельної ділянки - землі житлової та громадської забудови, для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

04.12.2017 року відповідачем винесено податкові повідомлення рішення №1094-4210, №1095-4210, №1096-4210, №1097-4210, №1098-4210, №1099-4210, яким позивачу нараховано податкові зобов`язання за період 2015-2017 на суму 9783, 30 грн, 6473, 54 грн, 62027, 01 грн, 58516, 04 грн, 14019, 48 грн, 40834, 64 грн зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідності до з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.

30.03.2018 року відповідачем винесено податкове повідомлення рішення №66103-4210-0502, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за період 2018 року на суму 62 171, 95 грн зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідності до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.

27.05.2019 року відповідач виніс податкове повідомлення рішення № 48947-4210-0502, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за період 2019 року на суму 62 171, 95 грн зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідності до з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.

17.12.2020 року № 72145-0424-0502 відповідач виніс податкове повідомлення рішення №48947-4210-0502, яким позивачу нараховано податкове зобов`язання за період 2020 року на суму 62 171, 95 грн зі сплати орендної плати з фізичних осіб у відповідності до з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України.

Граничним терміном сплати вказаних податкових зобов`язань є 15.02.2021 року.

Листом Головного управління ДПС у Донецькій області №11614/6/05-99-24-07-16 від 08.04.2021 позивачу направлено податкові повідомлення - рішення з орендної плати фізичних осіб за 2015-2020 роки згідно договорів оренди земельних ділянок територіальної громади м. Бахмута (Артемівська) Донецької області від 12.04.2012 року та від 12.03.2014 року.

Вважаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 14.1.39 п.14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податкова декларація, розрахунок, в силу вимог п. 46.1 ст.46 ПК України, це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За змістом пп. 14.1.147, 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; земельний податок - це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно статті 269 ПК України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 ПК України).

Згідно ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

За змістом п.286.2 ст.286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст.46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 статті 288 ПК України).

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки (п. 288.2 статті 288 ПК України).

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 статті 288 ПК України).

Згідно п. 287.3 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: - при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу: -при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року №405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 2 вересня 2014 року №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі Закон №1669-VII).

Згідно статті 6 Закону №1669-VII, в редакції яка діяла до 8 червня 2016 року, під час проведення антитерористичної операції звільняються суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За змістом абз. 2 ст. 1 зазначеного Закону територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", яким місто Бахмут (Артемівськ) віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Отже, у період з 14.04.2014 року до 08.06.2016 року суб`єкти господарювання, що здійснювали діяльність на території проведення АТО, були звільнені від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної форми власності.

08 червня 2016 року набув чинності Законом України від 17 травня 2016 року № 1365-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування", яким стаття 6 Закону № 1669-VII була викладена в наступній редакції: "Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Згідно ч. 4 статті 4 Закону №1669-VII, в редакції Закону України № 1365-VIII, перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1276-р, затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, згідно з додатком 2.

З додатку до вказаного розпорядження вбачається, що м. Бахмут не входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та тих, що розташовані на лінії.

Таким чином, позивач до 08 червня 2016 року був звільнений від сплати за користування земельною ділянкою, переданої йому в оренду, оскільки здійснював діяльність на території проведення антитерористичної операції, після внесення змін 8 червня 2016 року до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" повинен здійснювати оплату за користування земельною ділянкою комунальної власності в строки передбачені законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу положень статті 6 Закону № 1669-VII позивач протягом часу з 14.04.2014 року по 08.06.2016 року звільнено від сплати орендної плати за землю в м. Бахмут Донецької області, податкові повідомлення рішення, якими позивачу нараховано податкові зобов`язання з орендної плати за землю в частині визначення податкового зобов`язання позивачу за цей період є протиправним та підлягають скасуванню.

З листа Головного управління ДПС в Донецькій області від 05.08.2021 №731/М/05-99-24-07-29 вбачається, що нарахування орендної плати за земельні ділянки, розташовані за адресами м. Бахмут (Артемівськ), АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 в період з 2015-2016 роки здійснювалось відповідачем за повний календарний рік.

При цьому, обов`язок сплати орендної плати за земельні ділянки за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 в період 2016 року виник у позивача з 08.06.2021, оскільки у період з 01.01.2016 по 07.06.2021 включно останній був звільнений від сплати орендної плати.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно нараховано позивачу орендну плату у 2016 році за повний календарний рік.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком Окружного адміністративного суду про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 04.12.2017 №1094-4210, №1097-4210, №1098-4210, №1099-4210.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині відмови у задоволенні позовних вимог, то в цій частині таке судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 №7 , відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Глущенко Я.Б.

Суддя Черпіцька Л.Т.