Справа № 420/22355/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 20, кв. 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.08.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн. за ВП № 55933840, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15 листопада 2021 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 20, кв. 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.08.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн. за ВП № 55933840.

Ухвалою суду від 29 листопада 2021 року після усунення недоліків у позовній заяві поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, прийнято до судового розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в адміністративній справі.

Також вказаною ухвалою зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №55933840, протягом п`яти днів з моменту отримання копії цієї ухвали та зупинено провадження по справі до отримання копії витребуваних судом документів.

До суду 11 лютого 2022 року на виконання ухвали суду Другим Приморським відділом Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 66640368 та ВП № 55933840.

Ухвалою суду від 11 травня 2022 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій було зупинено та продовжено розгляд справи № 420/22355/21 у письмовому провадженні на підставі наявних матеріалів в адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 17.04.2018 року по 27.08.2021 року на примусовому виконанні головного державного виконавця перебував виконавчий лист № 2-4936/21 від 27.06.2012 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» суми в розмірі 615215, 30 грн. (виконавче провадження № 55933840).

27.08.2021 року відповідач прийняв постанову про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 61521, 30 грн., чим, на думку позивача, порушив порядок стягнення виконавчого збору, тому що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься одразу з відкриттям виконавчого провадження, що відповідачем не було зроблено у 2018 році.

Також позивач зазначив, що 27.08.2021 року відповідачем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 55933840 у відповідності до п. 9 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про добровільне погашення боргу та відсутність заборгованості.

Отже фактично відповідачем на виконання виконавчого листа не стягнуто будь-якої суми на користь стягувача, а отже підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Позивач звернув увагу, що законодавством передбачено, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Відповідач не надав до суду відзив на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, матеріали виконавчого провадження, суд встановив таке.

Так, суд встановив, що постановою від 05.03.2018 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській в області Виговським Ю.Д. було відкрито виконавче провадження № 55933840 з виконання виконавчого листа № 2-4936/12, виданого 27.06.2012 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення грошової суми 615215, 30 грн. з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Дослідивши матеріали виконавчого провадження № 55933840, суд встановив, що державним виконавцем було прийнято постанову від 17.04.2018 року ВП № 55933840 про арешт майна боржника на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 в межах сум звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів 676936, 83 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.06.2019 року по справі № 2/1522/10583/11 замінено сторону у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

Постановою старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джмілем Олександром Олександровичем про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 27.08.2021 року ВП № 55933840 внесені зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість назви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначено назву ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп».

Суд встановив, що до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла довідка ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» про відсутність заборгованості та у зв`язку з цим, державним виконавцем прийнято постанову від 27.08.2021 року ВП № 55933840 про закінчення виконавчого провадження, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Також суд встановив, що 27.08.2021 року старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джмілем Олександром Олександровичем прийнято у ВП № 55933840 постанову про стягнення виконавчого збору, відповідно до якої постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 61521, 30 грн.

Додатково суд встановив, що постанова від 27.08.2021 року ВП № 55933840 про стягнення виконавчого збору виведена в окреме виконавче провадження для подальшого виконання, за саме: постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.08.2021 року ВП № 66640368 відкрито виконавче провадження за постановою від 27.08.2021 року ВП № 55933840 про стягнення виконавчого збору.

Позивач не погоджуючись із постановою про стягнення виконавчого збору, звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо задоволення позову повністю, з таких підстав.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору тощо.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення, зокрема, на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 цього Закону, в редакції чинної на час відкриття виконавчого провадження № 55933840, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Суд зазначає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2018 року ВП № 55933840 не зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом (ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинної на час відкриття виконавчого провадження № 55933840).

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ (у редакції, що діяла на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження) слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Проте, Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, внесені зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України в редакції, чинної на час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто з урахуванням редакцій Закону № 1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28 серпня 2018 року - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець під час прийняття оскаржуваної постанови ВП № 55933840 від 27 серпня 2021 року про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн., визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від усієї суми, яка зазначена у виконавчому листі № 2-4936/12 виданого 27.06.2012 року, як то передбачено чинною редакцією ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Тож державний виконавець визначив суми виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, застосувавши таким чином фактично Закон № 1404-VIII у редакції Закону № 2475-VIII.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення частини першої статті 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача як боржника у порівнянні з нормами статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, чинній після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до статті 27 Закону № 1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 , а також того, що виконавчою службою не було вжито заходів щодо примусового виконання виконавчого листа та не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, суд доходить висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору у розмірі 10 % суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, із застосуванням до нього змін до закону, які погіршили становище боржника ОСОБА_1 .

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року (справа № 1340/5053/18), від 28 жовтня 2020 року (справа № 400/878/20), від 28 січня 2021 року (справа №420/769/19), від 20 травня 2021 року (справа №640/32814/20), від 22 січня 2021 року (справа №400/4023/19), від 28 квітня 2021 року (справа № 520/11908/18).

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю та слід визнати протиправною та скасувати постанову Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.08.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн. за ВП № 55933840.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 20, кв. 1, ) про визнання протиправною та скасування постанови Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.08.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн. за ВП № 55933840, -задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.08.2021 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 61521,30 грн. за ВП № 55933840.

Стягнути з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Пастера, 58) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок)

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко