Справа № 420/11827/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 травня 2022 року

м. Київ

справа №420/11827/20

адміністративне провадження № К/990/11547/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №420/11827/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача кошти за податковим боргом по єдиному податку з фізичних осіб в сумі 1049938,76грн.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 20.01.2021 позов задовольнив.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 23.11.2021 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №420/11827/20 скасував та ухвалив нову постанову якою у задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області відмовив.

24.11.2021 на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява представника фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 - адвоката Зудінова О.О. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 50000,00грн та сплаченого судового збору у розмірі 15765,00грн.

Додатковою постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 заяву представника фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 - адвоката Зудінова О.О. про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково. Ухвалено додаткову постанову, якою вирішено стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00грн та судовий збір у розмірі 15765,00грн.

Приймаючи рішення про часткове задоволення заяви відповідача про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката по розгляду справи, апеляційний адміністративний суд, виходив з того, що співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю цієї справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг) свідчить про те, що заявлені суми винагороди є неспівмірними, що свідчить про наявність підстави для відшкодування відповідачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на суму 7000,00грн.

Не погодившись з рішеннями суду апеляційної інстанції, фізична особа-платник податків ОСОБА_1 11.05.2022 звернулась з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №420/11827/20 в частині відмови у задоволенні заяви відповідача у стягненні заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нову постанову про задоволення заяви фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 у повному обсязі.

Вимоги своєї касаційної скарги фізична особа-платник податків ОСОБА_1 мотивує тим, що апеляційний адміністративний суд при постановленні спірного судового рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, доводи касаційної скарги зводяться до передчасності рішення суду попередньої інстанції з огляду на наявність належного документального підтвердження вартості наданих відповідачу послуг професійної правничої допомоги. Скаржник вважає, що розмір витрат на оплату послуг є співмірним із значенням справи №420/11827/20 для відповідача та іншими обставинами, що передбачені частиною п`ятою статті 134, статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зокрема, складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову тощо. Наголошує, що ним у повній мірі та належними документами підтверджено обґрунтування вартості надання фізичній особі послуг професійної правничої допомоги у розглядуваній справі, а також підтверджено належними, достатніми та допустимими доказами, що ці витрати були понесені відповідачем за надання такої правничої допомоги саме по справі №420/11827/20.

Одночасно, у поданій відповідачем касаційній скарзі наведено обґрунтовані причини, що зумовити пропуск визначеного законом процесуального строку на касаційне оскарження спірного судового рішення.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами частини першої статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Правова позиція з питань, що стосуються розподілу судових витрат, зокрема, судових витрати на професійну правничу допомогу та документального підтвердження їх вартості, вже висловлювалася Верховним Судом у низці постанов, зокрема від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 05.09.2019 у справі №826/841/17, від 21.01.2020 у справі №904/1038/19, від 21.08.2020 у справі №520/2915/19, від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

У зазначених постановах Верховний Суд, серед іншого, дійшов висновку, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є не співмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зважаючи на наведене, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання, що стосується стягнення на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу, обґрунтовано взяв до уваги наведену вище правову позицію Верховного Суду, а також умотивовано зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У суду відсутній обов`язок присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним.

Суд апеляційної інстанції за результатом оцінки доказів у справі (копії договору про надання професійної правничої допомоги від 20.05.2021 №05/21 БАВ й копії рахунку від 23.11.2021 №23-11) та фактичного об`єму наданих адвокатом послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідністю суми понесених витрат критеріям реальності і розумності з урахуванням ціни позову у справі, взявши до уваги доведеність відповідачем відповідно до вимог статті 77 КАС України надання йому послуг професійної правничої допомоги та наявність заяви позивача про відмову у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення дійшов висновку, що клопотання адвоката Зудінова О.О. підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, застосування судом апеляційної інстанції положень статей 134, 139 КАС України в оскаржуваному рішенні відповідає висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладеному, зокрема у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.06.2021 у справі №820/479/18 та від 17.09.2019 у справі №810/3806/18 тощо.

Суд апеляційної інстанції при визначені розміру судових витрат на правничу допомогу, на відшкодування яких відповідач має право, відповідно до висновку Верховного Суду врахував складність справи, обсяг наданої адвокатом правничої допомоги та докази, що підтверджують витрати відповідача на ці цілі.

Суд касаційної інстанції звертає увагу, що аргументи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням того, що додаткова постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 ухвалена відповідно до правового висновку Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмови у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на додаткову постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.12.2021 у справі №420/11827/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

С.С. Пасічник