Справа № 300/2074/22
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
"20" травня 2022 р. Справа № 300/2074/22
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Могила А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову,-
ОСОБА_1 , до пред`явлення позову, звернувся в суд із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Івано-Франківському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо його призову до моменту винесення рішення по справі.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що у зв`язку із окупацією м.Херсон ОСОБА_1 переїхав до м.Івано-Франківська, де отримав статус внутрішньо переміщеної особи. 15.04.2020 звернувшись до Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки був направлений на проходження військово-лікарської комісії, рішенням якої був визнаний придатним до військової служби. Одночасно заявнику була вручена повістка на 05.05.2022. Заявник зазначає, що з 2015 року перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської обласної ради з діагнозом меланома шкіри спини, який в залежності від ступеня порушення функцій передбачає різні стани від непридатності до військової служби до обмеженої придатності у воєнний час.
Заявник має намір звернутися в суд із позовом про визнання протиправним та скасування рішення Військово-лікарської комісії Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби.
На думку заявника, може виникнути реальна загроза порушення його прав у разі мобілізації, що в подальшому ускладнить право на оскарження рішення Військово-лікарської комісії Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, просив задовольнити заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 Кодексу встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення позову - це вжиття судом до вирішення адміністративної справи, у провадженні якого знаходиться або буде знаходитися справа, визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Статтею 150 Кодексу визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Аналіз змісту вказаних норм свідчить, що суд може забезпечити позов лише за наявності хоча б однієї з підстав: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; або очевидності протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Суд зазначає, що заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову просить заборонити Івано-Франківському міському територіальному центру комплектування та соціальної підтримки вчиняти дії щодо його призову на військову службу.
Необхідність вжиття такого заходу забезпечення позову, ОСОБА_1 мотивує протиправністю рішення Військово-лікарської комісії Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, у заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить заборонити суб`єкту владних повноважень вчиняти дії щодо його призову на військову службу, що буде предметом розгляду у разі подання ним позовної заяви щодо визнання протиправним та скасування вказаного рішення.
Відповідно до статті 151 частин 1 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
На переконання суду, забезпечення позову в спосіб, визначений позивачем, призведе до фактичного ухвалення рішення та вирішення публічно-правового спору без розгляду адміністративної справи по суті.
Однак можливість вирішення публічно-правового спору шляхом забезпечення позову не відповідає системним положенням статей 150, 151 КАС України та змісту прав позивача, передбачених чинним законодавством.
Так, відповідно до приписів чинного законодавства, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд позбавлений права прийняття рішення по суті позовних вимог без судового розгляду адміністративної справи в порядку, визначеному КАС України.
Суд зазначає, що ознак очевидної протиправності рішення Військово-лікарської комісії Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки заявником суду не доведено, оскільки не подано доказів того, що ступінь хвороби, якою хворіє ОСОБА_1 , передбачає непридатність до військової служби, і про це було відомо Військово-лікарській комісії Івано-Франківського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Інших підстав для забезпечення позову в заяві не наведено.
Як наслідок, суд робить висновок, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 150 152, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову, відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Могила А.Б.