Справа № 500/4801/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 рокуСправа № 500/4801/21 пров. № А/857/2140/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Затолочного В.С., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року (суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль, повний текст складено 27 грудня 2021 року),

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУПФ) в якому просила:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 3723-XII);

зобов`язати ГУПФ здійснити призначення та виплату пенсії відповідно до Закону № 3723-XII, з 22.06.2021.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що до стажу державної служби зараховуються лише періоди, під час яких позивачу було присвоєно ранги державного службовця. Періоди ж перебування на посадах, на яких було присвоєно персональні чи спеціальні звання до стажу роботи на посадах державної служби не відносяться. Зазначає, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону України «Про державну службу» (далі Закон № 889-VIII), і норми, передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Разом з тим, від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Розглянувши вказане клопотання суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, так як подане поза межами строку встановлено частиною другою статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС). Крім того, згідно частини другої статті 313 КАС неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 КАС, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що станом на момент звернення до ГУПФ про переведення з пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №3723-XII у позивача був необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 з 29.08.2008 по 01.09.2010 призначено пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). З 22.09.2017 позивачці поновлено пенсію по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.

22.06.2021 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII (а.с.20).

Листом від 09.07.04-8/35412 ГУПФ повідомило, що оскільки нормами Закону №889-VIII не передбачено призначення пенсій по інвалідності, а станом на 01.05.2016 позивач не працювала на посада, віднесених до відповідних категорій посад державної служби на дату звернення до відповідача у неї відсутній стаж державної служби 10 років у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №3723-XII ОСОБА_1 . Зазначено, що до стажу роботи на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців зараховано лише періоди роботи з 03.08.1987 по 18.06.1990 у Волочиському райфінвідділі (2 роки 10 місяців 15 днів).

Із записів трудової книжки позивача встановлено, що вона здійснювала свою трудову діяльність в Волочиському райфінвідділі та Державній податковій інспекції по Волочиському району (далі Райфінвідділ, ДПІ відповідно): з 03.08.1987 по 15.10.1987 на посадах: заступника головного бухгалтера Райфінвідділу; з 15.10.1987 по 28.11.1989 старшого ревізора - інспектора - заступника начальника інспекції держдоходів по податках Райфінвідділу; з 28.11.1989 по 18.06.1990 посаді ревізора - інспектора І категорії Райфінвідділу; 18.06.1990 звільнена у зв`язку з переводом в ДПІ де по 28.12.1990 працювала на посадах: податкового ревізора - інспектора у відділі оподаткування господарських та кооперативних підприємств і організацій ДПІ; з 28.12.1990 по 01.01.1994 начальника відділу оподаткування населення та інших доходів ДПІ; 12.11.1992 присвоєно звання інспектор податкової служби І рангу; з 01.01.1994 по 25.11.1996 на посаді першого заступника начальника інспекції; 01.08.1994 присвоєно спеціальне звання радник податкової служби ІІІ рангу; 18.11.1994 прийняла присягу державного службовця; 25.11.1996 звільнена з роботи, у зв`язку з ліквідацією ДПІ по пункту 5 статті 36 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП) по переводу на роботу в Державну податкову адміністрацію у Волочиському районі (далі ДПА); з 26.11.1996 по 27.02.1997 працювала на посадах: першого заступника голови ДПА; 27.02.1997 по 22.02.1998 виконуючим обов`язки голови ДПА; 14.02.1998 ДПА перейменована в Державну податкову інспекцію у Волочиському районі Хмельницької області (далі ДПІ-1), де позивач з 22.02.1998 по 17.05.1998 працювала на посадах: виконуючим обов`язки начальника ДПІ-1;з 17.05.1998 по 30.11.2004 першим заступником начальника ДПІ-1;01.01.2003 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби ІІ рану»;30.11.2004 звільнена з посади першого заступника начальника ДПІ-1 в порядку переводу в Хмельницьку міжрайонну податкову інспекцію (далі МПІ) в якій з 01.12.2004 по 01.02.2005 працювала на посадах: заступника начальника МПІ; з 01.02.2005 по 11.07.2005 заступника начальника - завідувача сектору оподаткування юридичних та фізичних осіб Волочиського відділення МПІ;з 11.07.2005 по 31.12.2005 заступника начальника Волочиського відділення - завідувача сектору оподаткування юридичних осіб МПІ;31.12.2005 звільнена із займаної посади по переводу у Державну податкову інспекцію у Волочиському районі (далі ДПІ-2) в якій з 01.01.2006 по 18.01.2007 працювала на посадах: заступника начальника ДПІ-2 - начальника відділу оподаткування юридичних осіб;15.05.2006 присвоєно чергове спеціальне звання «Радник податкової служби І рангу»;з 18.01.2007 по 11.03.2008 заступника начальника ДПІ-2;з 20.11.2009 по 22.03.2012 першого заступника начальника ДПІ-2;22.03.2012 звільнена із займаної посади у зв`язку з реорганізацією в порядку переведення до МПІ, де з 23.03.2012 по 01.07.2013 працювала на посадах: завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Волочиського відділення;05.06.2013 МПІ реорганізована шляхом приєднання до Хмельницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області (далі ОДПІ), де позивач з 01.07.2013 по 03.02.2014 працювала на посаді завідувача сектору оподаткування та контролю об`єктів і операцій Волочиського відділення ОДПІ;01.07.2013 присвоєно 11-й ранг державного службовця;01.01.2014 присвоєно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І рангу»;з 03.02.2014 по 17.02.2015 працювала на посаді начальника відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій Волочиського відділення;з 17.02.2015 по 10.02.2016 начальника відділу оподаткування юридичних осіб Волочиського відділення;з 10.02.2016 по 31.05.2016 завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб Волочиського відділення;31.05.2016 звільнена із займаної посади, у зв`язку з реорганізацією в порядку переведення в Красилівську об`єднану державну податкову інспекцію ГУДФС у Хмельницькій області (далі ОДПІ-1) в якій з 01.06.2016 по 10.05.20017 працювала на посадах: заступника начальника управління податків і зборів з юридичних осіб ОДПІ-1;з 11.05.2017 по 25.09.2018 головного державного ревізора - інспектора відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування ОДПІ-1;з 25.09.2018 по 16.09.2019 заступника начальника управління - начальника відділу податків та зборів з юридичних осіб Волочиського управління;16.09.2019 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні Державної податкової служби у Хмельницькій області (далі ГУДПС) де, з 17.09.2019 по 15.09.2020 працювала на посадах: заступника начальника управління-начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб Волочиського управління ГУДПС;17.09.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця;з 15.09.2020 по 11.01.2021 заступника начальника ДПІ Волочиської державної податкової інспекції;11.01.2021 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в ГУДПС;з 12.01.2021 по теперішній час працює на посаді заступника начальника ДПІ Волочиської державної податкової інспекції.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII).

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною першою статті 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацу 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XI визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон №509-XII).

Згідно із частиною п`ятою статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-XII.

Частиною сьомою статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.

Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Частиною четвертою статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

З наведеного вбачається, що даною нормою встановлювались умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Відповідно до пункту 8 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

«Порядком обчислення стажу державної служби» затвердженим постановою Kабінету Mіністрів України (далі КМУ) від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283) також передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах суддів, слідчих, а також час служби на посадах рядового та начальницького складу осіб, яким присвоєно встановлені законодавством спеціальні звання міліції, в органах внутрішніх справ, що входили або входять до структури Міністерства внутрішніх справ (надалі, також Порядок №283).

Приписи абзацу 2 пункту 2 Порядку №283 визначали, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Апеляційний суд зауважує, що як Законом №889-VIII, так і нормами діючих до нього Законів №3723-XII, №509-ХІІ та Порядку №283 передбачалось зарахування до стажу державної служби роботи (служби) на посадах керівних працівників і спеціалістів в органах державної податкової служби та її територіальних органів.

Постановою КМУ від 20.04.2016 №306 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (далі - Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Додатком 6 до Постанови №306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І, ІІ, ІІІ рангу» прирівнюється до 4, 5, 6 рангу державного службовця.

Відтак, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Така позиція суду викладена у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2013 року по справі №21-340а13, а також, у постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а.

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів в трудовій книжці позивача, вона з 03.08.1987 по теперішній час перебувала на державній службі (33 роки 5 місяців 10 днів).

Оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, має відповідний стаж на посаді державної служби (понад 20 років станом на 01.05.2016), перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач має право на призначення пенсії згідно статті 37 Закону № 3723-XII, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, що висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у зразковій справі №822/524/18.

Стосовно доводів апелянта про те, що законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, тобто, на думку відповідача, підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені пунктом 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положень» Закону №889-VIII, і норми, передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік, стаж державного службовця і страховий стаж, то такі є необґрунтованими, оскільки Закон №3723-XII та Закон №889-VIII не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315-316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді В. С. Затолочний
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 19 травня 2022 року.