Справа № 320/4699/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4699/21 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни в частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2021 №65067751 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 159 753,45 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апелянта - аналогічні до викладених у позовній заяві та обґрунтовані зокрема тим, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2021 № 65067751 суперечить положенням Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки виконавчий збір підлягає стягненню лише від суми, яка фактично стягнута за виконавчим документом.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі виконавчого листа, що видав Буський районний суд Львівської області № 440/1227/13-ц від 24.02.2014, №АСВП 52520303 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Дельта Банк", правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія "Іпотека Кредит" , вул. Симона Петлюри, 13/135, м. Київ, 01032 (далі - Стягувач) боргу у розмірі 1 597 534,53 гривні головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Оленою Юріївною винесено постанову по відкриття виконавчого провадження від 10.10.2016 ВП №52520303.

26.02.2021 стягувач надіслав до відповідача заяву про повернення виконавчого документа стягувачу у якій, зокрема просив:

1. Залишити без виконання та повернути Стягувачу виконавчий лист №440/1227 від

24.02.2014, що виданий Буським районним судом Львівської області.

2. Зняти арешт з коштів та майна боржника, та/або скасувати інші вжиті виконавцем

заходи примусового виконання рішення (на підставі ч. 3 ст. 37 Закону).

3. Повідомити про фактично стягнуті грошові кошти.

4. Завершити дане виконавче провадження, про шо винести відповідну постанову.

5. Копію постанови про повернення виконавчого документа та іншу інформацію направити на адресу стягувача - ТОВ "ФК "Іпотека кредит".

07.04.2021 головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Оленою Юріївною винесено постанову від 07.04.2021 ВП №52520303 про стягнення виконавчого збору у розмірі 159753,45 грн.

08.04.2021 головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Оленою Юріївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 08.04.2021 ВП №52520303.

На виконання постанови про стягнення виконавчого збору, 08.04.2021 головним державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Оленою Юріївною відкрито виконавче провадження №65067751 з одночасним внесенням заявника до Єдиного реєстру боржників.

Не погоджуючись із діями головного державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Назаренко Олени Юріївни в частині винесення постанови про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суд з позовом про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2021 №65067751 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 159 753,45 грн.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки предметом позову є постанова про відкриття виконавчого провадження, доводи позивача про неправомірність постанови про стягнення виконавчого збору, яка не оскаржена у цій справі є помилковими.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII, примусовому виконанню відповідно до цього Закону підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з положеннями ч.ч. 1 - 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Таким чином, стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання на підставі виконавчого документа, з огляду на що, одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державний виконавець повинен вирішити питання про його стягнення. При цьому, на момент відкриття виконавчого провадження виконавець не володіє будь-якою інформацією від боржника щодо виконання судового рішення, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом № 1404-VІІІ не передбачено. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при відкритті виконавчого провадження.

Нормами п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно з ч. 3 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як убачається з матеріалів справи, державним виконавцем прийнята постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору.

В свою чергу, оскаржуваною постановою від 08.04.2021 №65067751 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 159 753,45 грн відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07.04.2021 ВП №52520303.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги акцентує увагу на тому, що постанова про стягнення виконавчого збору від 07.04.2021 ВП №52520303, є чинною станом на момент апеляційного розгляду справи, а доказів її скасування, або оскарження апелянтом не надано, а матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції доречно зауважив, що позивач не оскаржує згадану вище постанову, а оскаржує виключно постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2021 №65067751 з примусового виконання постанови від 07.04.2021 ВП №52520303.

Таким чином, при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, відповідач діяв відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження", що не спростовано апелянтом жодними обґрунтованими доводами, позаяк його вимоги обґрунтовані протиправністю постанови про стягнення виконавчого збору, а фактичними мотивами, які спонукали позивача звернутись з даним позовом до суду, є незгода зі стягненням з нього виконавчого збору, проте, слід врахувати, що за змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII, постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав, що постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, а постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору, має наслідком стягнення з боржника вже визначеної суми.

Таким чином, оскільки предметом позову є постанова про відкриття виконавчого провадження, то доводи позивача про неправомірність постанови про стягнення виконавчого збору, яка не є предметом даного спору, виходять за його межі та не можуть бути підставою для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який вказав, що спірні дії та постанова Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідають вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не спростовано жодними доводами та доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, факт порушення відповідачем вимог законодавства при відкритті виконавчого провадження та прийнятті спірної постанови.

Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко