Справа № 755/3868/22
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/3868/22
Провадження №: 2-аз/755/1/22
УХВАЛА

про забезпечення адміністративного позову

"20" травня 2022 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Вайнера Олега Леонідовича, заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області, подану до пред`явлення позову про скасування рішення «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни»,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 , в особі адвоката Вайнера О.Л., звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій просить:

забезпечити позов шляхом зупинення на час розгляду справи по суті рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від

12 травня 2022 року «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни» громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії

НОМЕР_1 ;

заборонити Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби

у м. Києві та Київській області, , та його працівникам на час розгляду справи по суті проводити будь-які дії по виконанню рішення від 12 травня 2022 року «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни» громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ;

заборонити Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на час розгляду справи по суті приймати інші рішення відносно громадянки республіки Білорусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав зазначених в рішенні від 12 травня 2022 року «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни» громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Заява подана до пред`явлення до суду адміністративного позову про скасування рішення «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни».

Заяву мотивовано тим, що 11 травня 2021 року ОСОБА_1 прибула до Україну у місто Київ через ПП «Бориспіль» з приватною метою, що підтверджується відміткою в паспорті про прибуття в Україну на сторінці 3 паспорту. 18 жовтня 2021 року з підстав територіального походження заявник подала документи для отримання дозволу на імміграцію в порядку передбаченому пунктом 3 частини третьої статті 4 Закону України «Про імміграцію, оскільки має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме: народилась у м. Умань Черкаської області, Україна. В день подачі документів, а саме 18 жовтня 2021 року у неї, серед інших документів, був відібраний оригінал її паспорту для проставлення відмітки в порядку передбаченому наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 квітня 2012 № 363 «Про затвердження Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України». В порушення абзацу

2 пункту 7 вищевказаного наказу ОСОБА_1 не було надано довідки з фотокарткою про те, що її паспортний документ знаходиться в територіальному органі чи підрозділі Державної міграційної служби у зв`язку з розглядом питання щодо продовження строку перебування на території України із зазначенням строку щодо отримання паспортного документа.

У період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області обмежило прийом громадян із-за запровадження в Україні карантинних обмежень та приймало громадян виключно за наявності сертифікату про вакцинацію, але відсутність паспортного документу не давала змоги ОСОБА_1 зробити вакцинацію та потрапити на прийом громадян за отриманням паспорту, адже до управління не пускали.

Після 24 лютого 2022 року, внаслідок активних бойових дій на території Києва та Київської області, а також із запровадженим воєнним станом, органи Державної міграційної служби України припинили прийом громадян, а сама ОСОБА_1 була вимушена евакуюватись до іншого населеного пункту України.

В день повернення ОСОБА_1 до міста Києва, а саме 11 травня 2022 року, вона звернулась до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, та отримала свій паспорт під підпис з вже простроченою відміткою про продовження терміну перебування на території України» до 25 квітня 2022 року.

З метою оформлення продовження терміну перебування в порядку передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» заявниця звернулась до підрозділу Державної міграційної служби України у м. Києві, де без пояснення причин та проведення будь-яких процедур їй проставили в паспорті відмітку про винесене рішення про примусове повернення в строк до 22 травня 2022 року, при цьому самого рішення з обґрунтуванням підстав на її вимогу їй не надали.

Заявник вважає, що Центральним міжрегіональним управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Постанови Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 «Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», спільного наказу Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби України та Служба безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 25 квітня 2012 року № 363 «Про затвердження Порядку розгляду заяв іноземців та осіб без громадянства про продовження строку перебування на території України» тощо.

Тобто, фактично отримавши паспортний документ 12 травня 2022 року, внаслідок вищевказаних поважних обставин, які не залежали від її волі, ОСОБА_1 фактично не могла звернутись вчасно, до 25 квітня 2022 року, до органу Державної міграційної служби України за продовженням строку перебування на території України у встановленому порядку, у зв`язку з чим має намір звернутися до суду з адміністративним позовом щодо оскарження ухваленого рішення.

Заявник стверджує, що має побоювання за свою безпеку внаслідок її бажання іммігрувати на постійне місце проживання в Україну за територіальним походженням з подальшим отриманням громадянства України, що викликано загальнопоширеним насильством зі сторони Республіки Білорусь в ситуації міжнародного збройного конфлікту проти України та систематичного порушення прав людини в країні до якої її хочуть примусово повернути.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до пред`явлення та наведені в ній підстави для вжиття відповідних заходів, з урахуванням положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із частиною четвертою статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи положення статті 154 КАС України суд не вбачає необхідності для повідомлення учасників справи, та для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, також немає необхідності для призначення її розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Відтак, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти. При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову. Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з відміткою у паспорті ОСОБА_1 25 квітня 2022 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення про примусове повернення, встановлено строк для виїзду - 11 діб, ОСОБА_1 зобов`язана залишити територію України до 22 травня 2022 року.

Проаналізувавши зазначені норми, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, враховуючи, що заявник має намір оскаржувати рішення відповідача про примусове повернення до країни походження або третьої країни, строк виконання якого встановлений до 22 травня 2022 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову частково та зупинення дії оскаржуваного рішення, оскільки невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист таких прав позивача, за захистом яких він звернувся у разі задоволення адміністративного позову.

Натомість, суд не вбачає підстав для встановлення заборони ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області на час розгляду справи по суті приймати інші рішення відносно громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , оскільки вжиття такого заходу буде виходом за межі позовних вимог, з якими заявник має намір звернутися до суду за захистом свого порушеного права, щодо оскарження прийнятого рішення «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни» громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Вайнера Олега Леонідовича, заінтересована особа - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області, подану до пред`явлення позову про скасування рішення «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни», - задовольнити частково.

Зупинити дію рішення Центрального міжрегіональному управлінню Державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області від 12 травня 2022 року «Про примусове повернення до країни походження або третьої країни» громадянки республіки Білорусь ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалу про забезпечення позову негайно надіслати заявнику та Центральному міжрегіональному управлінню державної міграційної Служби у м. Києві та Київській області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.О. Хромова