Справа № 580/1710/22
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року справа № 580/1710/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В. за участі секретаря судового засідання Мельникової О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу №580/1710/22

за позовом ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Державної служби України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, )

про визнання протиправною та скасування постанови, ухвалено рішення.

29.03.2022 вх.9984/22 позивач, звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, просить: визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 8500,00 грн від 11.02.2022 № 303846.

Додатково просить вирішити питання про розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката та сплаченим судовим збором.

Ухвалою від 30.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтуванні позовних вимог зазначено, що за результатами зважування посадовою особою відповідача транспортного засобу, належного позивачу, встановлено перевищення нормативних вагових параметрів, у зв`язку із чим застосовано до позивача штраф, що є протиправним, оскільки відповідачем під час проведення габаритно-вагового контролю не враховано характер вантажу та відсутність методики для його зважування. Здійснювалось перевезення насипом пшениці. Загальна вага транспортного засобу складала 42,14 т, що є меншим ніж максимально допустимої ваги, що становить 44 т. Сипучий вантаж є рухомим під час руху автомобіля, маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, що в свою чергу не дає можливості за відсутності відповідної методики зважування з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень. Вантаж може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, що (на переконання) позивача, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових "навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована відповідно з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», що не розповсюджується на транспорті засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. На підтвердження утримання зважувального обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю у робочому стані відповідачем не додано до матеріалів справи доказів відповідності вимірювального обладнання вимогам законодавства станом на 13.12.2021, відповідач взагалі не зазначив, яке обладнання він використав, у зв`язку із чим дані габаритно-вагового контролю вважає такими, що отримані з порушенням законодавства. У матеріалах справи відсутні направлення на проведення перевірки та графік, в матеріалах відсутні посилання на такі документи. Відповідач не виконав обов`язок щодо належного інформування позивача, чим позивача фактично було позбавлено права на захист у розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбаченого пунктом 26 Порядку №1567 і порушено порядок розгляду даної категорії справ, закріплений положеннями Порядку №1567. Перевезення кукурудзи з перевищенням вказаного нормативу забороняється, а видача дозволу на перевезення кукурудзи, що є подільним вантажем, чинним законодавством не передбачена, тому порушення позивачем приписів ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», як підстава для притягнення до відповідальності у вигляді штрафу відповідно до частини чотирнадцятої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», на думку. позивача відсутні. Позивач просив скасувати протиправний індивідуальний акт.

Відповідач позов не визнав, 03.05.2022 подав до суду відзив на позов, де просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що оскільки параметри транспортного засобу позивача перевищували нормативи більш як на 2 відсотки (на 5,08%), тому на законних підставах був віднесений до великовагового. Власник та водій транспортного засобу зобов`язані забезпечити правильне розміщення вантажу, забезпечити належну швидкість руху та з метою забезпечення безпеки перевезень виключити можливість його переміщення під час здійснення перевезень, особливо сипучих, оскільки самовільне переміщення вантажу під час перевезення може спричинити порушення гальмівних якостей транспортного засобу, порушити його бокову стійкість на дорозі, призвести до ДТП з непередбачуваними наслідками. Якісь особливі умови перевезення, зважування транспортних засобів, що навантажені сипучими вантажами чинним законодавством України та міжнародними документами (конвенціями, угодами, правилами тощо) не передбачені. Автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджав повільно - зі швидкістю не більше 4,17 км на годину, така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу. Обставини можливого зміщення вантажу, що перевозився позивачем є об`єктивною стороною вчиненого позивачем правопорушення, втім ці обставини не спростовують та не можуть спростовувати самого факту його вчинення. З огляду на виключення п.19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не може розцінюватися, як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Відсутність же методики проведення габаритно-вагового контролю, не є підставою, що звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку з внесення плати за таке перевищення. Переміщення вантажу під час руху не є допустимим, позаяк таке переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу під час гальмування, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху. Завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси до 44 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати транспортний засіб з відповідними технічними параметрами. Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху транспортними засобами на 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, що під час транспортування здатний зсуватися, натомість у даному випадку перевищення навантаження становило більше 2%. На момент перевірки у водія не було спеціального дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами з перевищенням вагових обмежень від 5% до 10%. В контексті вимог п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, що не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. У разі перевезення сипучого вантажу перевізник повинен дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів. В акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.12.2021 №328397 містяться відомості про направлення на перевірку, відтак твердження позивача про відсутність посилань в матеріалах перевірки на направлення на рейдову перевірку не відповідає дійсності. Умисне не одержання поштової кореспонденції або затягування в одержанні поштової кореспонденції без поважних причин, не може слугувати підставою для висновку про неналежне повідомлення особи про розгляд справи. Зважування транспортного засобу позивача здійснювалося на повіреному належним чином засобі вимірювальної техніки. Відповідач просив відмовити у визнанні індивідуального акта протиправним з підтав необгрунтованості.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши наявні в матеріалах справи доводи та аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з огляду на таке.

Судом встановлено, що на підставі направлення на рейдову перевірку від 07.12.2021 №026528 відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок службовими особами Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 13.12.2021 на 452 км+811 м автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом KOEGEL д.н.з. НОМЕР_3 , що відповідно до свідоцтв про реєстрацію серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5 належать гр. ОСОБА_1

13.12.2021 посадовою особою Укртрансбезпеки під час здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричепом KOEGEL д.н.з. НОМЕР_3 складено Акт №0069804 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким встановлено: осьові навантаження, зокрема на встроєну вісь - 25,22 (8,46+8,54+8,22) т при нормативно допустимій 24т, встановлено фактичну повну масу 42,14т при нормативно допустимій 44т. Складено довідку від 13.12.2021 про результати здійснення габаритно-вагового контролю. За наслідками перевірки складено Акт проведення перевірки від 13.12.2021 №328397 (далі Акт перевірки), де встановлено здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10%, чим порушено вимоги ч.1 абз.14 - відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Від підписання Актів водій ТЗ відмовився.

26.01.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті (відділ державного нагляду (контролю) у Черкаській області) видано повідомлення про розгляд справи за наслідками здійснення 13.12.2021 державного контролю на автомобільному транспорті на 11.02.2022.

11.02.2022 Державною службою України з безпеки на транспорті (відділ державного нагляду (контролю) у Черкаській області) прийнята постанова №303846 про застосування адміністративно-господарського штрафу згідно абз. 14 ч.1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 8500,00 грн.

Вважаючи оскаржувану постанову протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі Закон №2344-III). Відповідно до статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 затверджено Порядок (далі - Порядок №1567), що визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами. За змістом п.п. 2-4 Порядку №1567 державному контролю належать усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до ст. 6 Закону №2344-III у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується. Відповідно до п.п. 12-15 Порядку №1567 рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту. Згідно п.16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю. Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, що дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР) за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до п.4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктами 5, 6, 7 Правил №30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, що погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, що підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок №879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, що включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів;

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до п.п.15,16,18, 20 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з п.6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Порядком №879 передбачено, що під час здійснення габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до п.п. 20,21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз. 14 ч.1 ст.60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ззідно з абз.14 ч.1 ст.60 Закону №2344-III автомобільний перевізник у разі перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень більше ніж на 5% повинен мати дозвіл, що дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Під час вирішення спору по суті, суд встановив і враховує таке.

За наслідками рейдової перевірки транспортного засобу складено Акт №0069804 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та Акт проведення перевірки від 13.12.2021 №328397, де зафіксовано факт здійснення перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством вагових норм від 5% до 10% на встроєну вісь, фактична вага якої склала 25,22 т (8,46+8,54+8,22), при дозволених 24т (для контейнеровозів), (на 5,08%) чим порушено вимоги ч.1 абз.14, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт, в зв`язку із чим правомірно віднесено до великовагового.

Посадовими особами встановлено відсутність дозволу на рух великовагового транспортного засобу, що стало підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Надавши оцінку твердженням позивача у позові, суд зазначає таке.

Оцінюючи доводи щодо того, що зважування відбувалось "у русі автотранспорту", що вказує на неможливість встановлення дійсного показника навантаження на осі у зв`язку із перевезенням саме подільного вантажу, суд зазначає, що оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, то матерілами чи розрахунками не доведено, що така швидкість руху може призвести до значного зміщення вантажу (в даному випадку швидкість заїзду відповідно до Талону зважування №202 незначна/повільна становила 4,17 км).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у справі №803/1540/16 постанова від 24.07.2019.

Позивач зазначає, що зі змісту матеріалів перевірки неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем під час проведення габаритно-вагового контролю, у зв`язку із чим, на думку позивача, дані габаритно-вагового контролю отримані з порушенням законодавства.

Суд зазначає, що з матеріалів справи судом встановлено, що засіб зважувальної техніки, що входить до габаритно-вагового комплексу та за допомогою якого здійснювалося зважування транспортного засобу Позивача, а саме Ваги автомобільні електронні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі типу AR-WIM зав №0011094, є сертифікованим, відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь" (згідно Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.05.2021 чинне до 26.05.2022.

Суд встановив, що перевірка та зважування транспортного засобу позивача здійснено належним та повіреним засобом зважувальної техніки, у зв`язку із чим доводи позивача, що дані габаритно-вагового контролю отримані з порушенням законодавства визнані необгрунтованими.

Обов`язок посилання на дане обладнання в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів відповідача, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чеку зважування прямо не передбачені у контексті формування носіїв інформації та заповнення встановлених реквізитів, тому твердження позивача про відсутність зазначення (відображення) у матеріалах перевірки засобів вимірювання суд визнає необгрунтованими/недоведеними.

Оцінюючи доводи позивача, що у матеріалах справи відсутні направлення на проведення перевірки та графік, а в матеріалах відсутні посилання на такі документи, суд зазначає, що перевірка позивача здійснена на підставі направлення на рейдову перевірку від 07.12.2021 №026528, відповідно до щотижневого графіку проведення рейдових перевірок (наявні у матеріалах адміністративної справи), в Акті проведення перевірки від 13.12.2021 №328397 зазначені відомості про направлення на перевірку, у зв`язку із чим суд доходить висновку, що перевірку позивача здійснена і матеріали оформлені за наявних правових підстав для її проведення та у спосіб встановлений Законом, а доводи позивача є не обгрунтованими, позаяк спростовані відповідачем за матеріалами справи.

Оцінюючи твердження позивача, що відповідач не виконав обов`язку щодо належного інформування позивача про розгляд справи, чим позивача було позбавлено права на захист у розгляді справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт і порушено порядок розгляду даної категорії справ, суд врахував таке.

Листом №5444/726.4/24-22 від 26.01.2022 позивачу за відомим місцем проживання було надіслано повідомлено про розгляд справи на 11.02.2022 (згідно відомостей Укрпошти поштове відправлення №565 надіслано 26.01.2022 та 28.01.2022 перебувало у точці видачі доставки. У зв`язку із неврученням поштового відправлення, воно було повернуто до відправника, за закінченням терміну зберігання.

Суд бере до уваги, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) перевіряла правомірність звільнення прокурора, який посилався на те, що не був належно повідомлений про розгляд дисциплінарної справи щодо нього, оскільки листи від дисциплінарного органу повернулися «за закінченням терміну зберігання». Суд зазначив у постанові від 25.04.2018, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю Комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій».

Вказані обставини вказують, що відповідачем дотримано процедуру повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень по суті складених матеріалів, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, що узгоджується з вимогами п.26 Порядку №1567. Неотримання повідомлення з причин незалежних від відповідача не може свідчити про порушення суб`єктом владних повноважень процедурних вимог щодо повідомлення особи. Позивачем не вказано поважних причин, що зумовили неможливість своєчасного отримання ним повідомлення, водночас умисне не одержання поштової кореспонденції або затягування в одержанні поштової кореспонденції без поважних причин, не може слугувати підставою для висновку про неналежне повідомлення особи про розгляд справи.

Відповідно до п. 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

Під час розгляду даної справи судом не встановлено порушень з боку відповідача у дотриманні порядку розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт.

Суд зазначає, що відсутність особи на час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє її права спростовувати встановлене порушення в суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17.

Оцінюючи зміст і характер виявленого порушення, суд зазначає таке.

З огляду на те, що параметри транспортного засобу перевищили нормативно допустимі параметри більш ніж на 2 % - на 5,08% відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги", Правил №30, Порядку №879 обов`язковим документом для руху такого транспортного составу автомобільними дорогами є відповідний дозвіл на рух, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Доказів наявності у позивача, як у автомобільного перевізника, такого дозволу під час перевезення 13.12.2021 вантажу, суду не надано - у матеріалах справи не виявлено.

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів під час перевезення вантажів, тому, завантажуючи вантажний автомобіль у межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, позаяк повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Доводи позивача про те, що ним перевозився подільний та сипучий вантаж (пшениця), у зв`язку із чим необхідно брати лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження, суд вважає безпідставними, позаяк п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що встановлює спеціальні правила для руху транспортних засобів та їх составів у разі, зокрема, навантаження на строєну вісь для контейнеровозів - 24 т не передбачає виключень залежно від характеру вантажу. Отримання дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, в разі перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством більше п`яти відсотків є законодавчо встановленим обов`язком перевізника в силу положень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Положення вказаного Закону не містять виключень до подільних вантажів.

Судом враховано, що відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

На переконання суду, законодавцем передбачено критичне відхилення (похибку) в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, у тому числі й подільного, що під час транспортування здатний зсуватися.

За результатами габаритно-вагового контролю (зважування) транспортного засобу з вантажем встановлено перевищення дозволеного навантаження на одиночну вісь на 5,08%, що перевищило допустиму похибку у 2%, передбачену для можливого збільшення осьового навантаження, зумовленого нерівномірним розподілом подільного (сипучого) вантажу у вантажній платформі (причепі) під час руху транспортного засобу.

Суд зауважує, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, що не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі від 24.07.2019 №803/1540/16 .

Оцінюючи твердження позивача на відсутність Методики зважування транспортного засобу для підтвердження неможливості встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем (сипучим, подільним), суд зазначає і враховує таке.

У розумінні пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Згідно з пунктом 19 Порядку №879 у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, передбачено, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 і від 27.06.2007 №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: "під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку", змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" виключено пункт 19 Порядку №879. З огляду на виключення п.19 Порядку №879 наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю зазначати в носіях інформації таку методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 02.08.2018 у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

Судом враховано висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 03.07.2019 у справі №819/1381/16: відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, у зв`язку з чим відповідні посилання позивача не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного розрахунку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, що дає право на рух автомобільними дорогами України, суд дійшов висновку, що постанова відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною і підстав для визнання її протиправною із застосування наслідку скасування під час розгляду справи судом не встановлено.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Суд на підставі наданих доказів та їх аналізу сукупно, системного аналізу положень законодавства доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність власних дій під час прийняття спірної постанови від 11.02.2022 № 303846, в зв`язку із чим у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5- 16, 77, 241-246, 255, 258, 295-297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (просп. Перемоги, 14, м. Київ, 01135, )

Судове рішення складене 18.05.2022.

Суддя Лариса ТРОФІМОВА