Справа № 160/11256/19
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року

м. Київ

справа № 160/11256/19

адміністративне провадження № К/9901/25885/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу №160/11256/19

за позовом ОСОБА_1

до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 (колегія у складі: головуючий суддя Суховаров А.В., судді Ясенова Т.І., Головко О.В.), -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення "Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 " № 4574-44/VII від 12.09.2019;

- зобов`язати затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у вересні 2019 року він отримав рішення № 4574-44/VII від 12.09.2019 Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області «Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 », яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з «ведення особистого селянського господарства» на «для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», загальною площею 0,0200 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :05:005:0194 і перебуває у власності позивача. Позивач вважає, що цим рішенням порушені його права, як власника земельної ділянки, оскільки, законних підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення немає.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 4574-44/VII від 12.09.2019 "Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ".

Зобов`язано Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 31.07.2019, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

4. Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в рішенні сільської ради відсутнє посилання на закон, на підставі якого відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Відмовляючи у зобов`язанні затвердити проект землеустрою, суд першої інстанції вказав, що це є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування. В зв`язку з частковим задоволенням позову, суд стягнув частину сплаченого судового збору в сумі 768, 40 грн.

5. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 скасовано в частині зобов`язання Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та в частині стягнення судового збору.

Ухвалено нове судове рішення.

Зобов`язано Новоолександрівську сільську раду Дніпровського району Дніпропетровської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,02 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:005:0194, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 з: "для ведення особистого селянського господарства" на: "для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства".

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 залишено в силі в частині визнання протиправним і скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області №4574-44/VІІ від 12.09.2019 про відмову у затверджені проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,02 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:005:0194, що перебуває у власності ОСОБА_1 .

6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та приймаючи нове рішення, апеляційний суд виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції помилково вважав повноваження відповідача дискреційними, оскільки ОСОБА_1 виконав всі умови для затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, а у Новоолександрівської сільської ради відсутні законодавчі підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою, тобто відсутнє право діяти на власний розсуд.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вийшов за межі позовних вимог та перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування в частині зобов`язання останнього прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Також скаржник зазначив, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права і при вирішенні справи не враховано висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №712/10864/16-а, постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №825/602/17, від 27.05.2021 у справі №300/376/19.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. 15.07.2021 в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.

10. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Стеценко С.Г., судді Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

11. Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2021 касаційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги, а саме шляхом належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до положень частини четвертої статті 328 КАС України у її логічному взаємозв`язку з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, та надання інших доказів отримання копії судового рішення суду апеляційної інстанції.

12. В межах строку встановленого Верховним Судом в ухвалі від 02.08.2021 скаржник усунув недоліки касаційної скарги.

13. Ухвалою Верховного Суду від 13.09.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021.

14. Ухвалою Верховного Суду від 14.09.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про зупинення виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021.

15. Ухвалою Верховного Суду від 17.05.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження з 18.05.2022.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

16. Як встановлено судами попередніх інстанції, згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі рішення Новоолександрівської сільської ради №1529-17/VІІ від 31.01.2017 є власником земельної ділянки площею 0,02га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:005:0194 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Дата державної реєстрації права приватної власності 08.02.2017 (а.с. 14).

17. ТОВ «Центр землеустрою і технічної інвентаризації» за заявою позивача 19.09.2017 виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення для розміщенням та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (а.с. 15).

18. Проект погоджений відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва, інфраструктури Дніпровської районної державної адміністрації, експертом державної експертизи (а.с. 58, 59).

19. ОСОБА_1 31.07.2019 звернувся до Новоолександрівської сільської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з: «для ведення особистого селянського господарства» на: «для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» (а.с. 62).

20. Рішенням Новоолександрівської сільської ради №4574-44/VІІ від 12.09.2019 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,02га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:005:0194, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 , з: «для ведення особистого селянського господарства» на: «для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» в зв`язку з ненабранням більшості голосів депутатів від загального складу ради за результатами відкритого поіменного голосування (а.с. 63).

21. Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

23. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Частиною третьою статті 20 Земельного кодексу України встановлено, що:

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

25. Відповідно до абзацу 5 частини першої статті 186 Земельного Кодексу України, схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель села, селища, міста затверджуються відповідною сільською, селищною або міською радою.

26. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 186-1 ЗК України:

розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

27. Відповідно до абзаців 1, 2 частини восьмої статті 186-1 Земельного Кодексу України, у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах 1 - 3 цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений). Органами, зазначеними в частинах 1 - 3 цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише в разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

28. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Новоолександрівської сільської ради №4574-44/VІІ від 12.09.2019 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки у зв`язку з ненабранням більшості голосів депутатів від загального складу ради за результатами відкритого поіменного голосування (а.с. 63).

29. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що аналіз норм чинного законодавства дає підстави дійти висновку, що ненабрання необхідної більшості голосів депутатів не може бути підставою для законної відмови у погодженні проекту землеустрою відповідно до норм ЗК України.

30. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.02.2022 у справі №560/1651/20.

31. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення відповідача "Про розгляд заяви щодо затвердження проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 " № 4574-44/VII від 12.09.2019.

32. Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення, колегія суддів зазначає наступне.

33. Положеннями пункту 31 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до Закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

34. Стаття 59 цього Закону визначає, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

35. Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

36. Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

37. Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

38. Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

39. Суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

40. У такому випадку суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

41. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України, критеріям, за загальним правилом, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

42. Водночас, зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

43. Суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема, про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі. Тобто суди не можуть підміняти інші органи влади та зобов`язувати уповноважений орган прийняти рішення визначеного судом змісту.

44. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №712/10864/16-а.

45. Таким чином, апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що у сільської ради немає дискреційних повноважень та можливості вибору одного з двох рішень, оскільки затвердження проекту землеустрою є складною процедурою, яка залежить не тільки від того, чи було позивачем надано всі необхідні документи, а й від того чи отримано всі необхідні погодження від законодавчо визначених органів влади, чи відповідає проект землеустрою вимогам чинного законодавства, містобудівній документації.

46. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13.01.2022 у справі № 200/13539/19-а.

47. З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права у контексті обставин цієї справи буде зобов`язання Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою від 31.07.2019, з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні.

48. Щодо доводів позивача про те, що до прийняття оскаржуваного рішення, Новоолександрівська сільська рада двічі приймала подібні рішення №3243-34/VІІ від 16.08.2018 та №3349-36/VІІ від 04.10.2018, якими також без будь-якого законодавчого обгрунтування відмовляла в затвердженні проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки, Верховний Суд роз`яснює позивачу про існування інституту судового контролю, передбаченого статтями 382 - 383 КАС України. Отже, якщо відповідач буде ухилятися від виконання судового рішення у цій справі, то ОСОБА_1 може звернутися до суду, який ухвалив рішення у справі із заявою про встановлення судового контролю.

49. З огляду на викладене, враховуючи, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, суд касаційної інстанції вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 залишити в силі як таке, що є законним та обґрунтованим.

50. Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги посилання скаржника на судову практику, викладену у постановах Верховного суду від 23.05.2018 у справі №825/602/17, від 27.05.2021 у справі №300/376/19, оскільки вона не є релевантною до обставин цієї справи.

51. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

52. Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 345 349, 352, 356 КАС України, Суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області задовольнити.

Постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 скасувати, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко Л.Л. Мороз А.Ю. Бучик