Справа № 420/23209/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/23209/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради викладену у листі від 02.11.2021 року № 29050-о, про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та зобов`язати Управління соціального захисту населення у Приморському районі поновити скасовану довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.06.2020 року № 5105- та взяти позивача на облік, як внутрішньо переміщену особу.

В обґрунтування позову зазначалось, що рішенням відповідача відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка була видана у 2020 році, оскільки станом на 20.02.2014 року, у позивача відсутня реєстрація місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені у ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», однак позивач вважає такі дії відповідача неправомірними.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одеса позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивач не мав права на отримання довідки, оскільки на отримання довідки мають право військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призивом осіб офіцерського складу), які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на дату їх виникнення.

Апелянт звертає увагу, що за відсутністю реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини передбачені Законом, на дату їх виникнення (тобто 20.04.2014 року), 02.11.2021 року відповідачем було правомірно прийнято рішення про відміну та зняття з обліку довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивача, як такому, що не має право на її отримання.

Судом апеляційної інстанції 05.04.2022 року належним чином були повідомленні учасники справи про відкриття апеляційного провадження у справі, позивачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано, проте судова колегія вважає, що за наявними у справі матеріалами, справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с.7-12).

ОСОБА_1 , є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.13).

11.06.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одесиіз заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

11.06.2020 року Управлінням було надано позивачу довідку № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.14),

Також, з матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 станом на 20.04.2014 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (м.Севастополь) з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року на посаді інженера-топографа топогеодезичного відділення експедиційного відділу ВОЗ-5302003 відповідно до Наказу КВМС ЗС України № 268 від 23.12.2013 року (а.с.15-17).

Також, встановлено, що 02.11.2021 року рішенням про відмову у видачі та зняття з обліку довідки гр. ОСОБА_1 . Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 29050-0 було відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як такому, що не має право на її отримання та видану довідку знято з обліку.

У рішенні про відмову відповідач посилається на те, що за результатами розгляду доданих до заяви документів встановлено відсутність реєстрації місця проживання в період з 07.06.2013 року по 11.06.2014 року.

Не погоджуючись з відмовою наданою відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт проживання на території Автономної Республіки Крим на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України, а тому підстави для прийняття оскаржуваного рішення є протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідають, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 1 цього Закону, адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 цього Закону, підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме:витягом із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 , що станом на 20.04.2014 року позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 (м.Севастополь) з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року на посаді інженера-топографа топогеодезичного відділення експедиційного відділу ВОЗ-5302003 відповідно до Наказу КВМС ЗС України № 268 від 23.12.2013 року (а.с.15-17).

Відповідно до записів у паспорті громадянина України ОСОБА_1 за період з 23.12.2013 року по 15.05.2014 року відсутня реєстрація його місця проживання, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення з посиланням на п. 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 (надалі Порядок № 509).

Колегія суддів зазначає, що вказаним пунктом Порядку № 509 передбачено, що на отримання довідки мають право військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу), які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення..

Отже, Порядком № 509 передбачено право на отримання довідки військовослужбовці, які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення., однак у цьому пункті є виключення - крім військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до витягу із наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 21.06.2013 року № 191 випускнику Військового інституту Київського національного університету імені тараса Шевченка Пархоменка С.О. присвоєно військове звання «лейтенант» та призначено начальником партії топогеодезичного відділу центру навігації, гідрографії та гідрометеорології (Військово-морських сил ЗСУ), ВОС -1910003, Військова частина НОМЕР_4 , яка відповідно до витягу із послужного списку розміщується у м.Севастополь та відповідно до витягу із наказу Командування Військово-морських сил ЗСУ від 23.12.2013 року № 268, лейтенанта ОСОБА_1 увільнено віз займаних посад та призначено на посади центру навігації, гідрографії та гідрометеорології цих же сил інженером топографом топогеодезичного відділення експедиційного відділу, ВОС -5902003, військова частина НОМЕР_4 , м.Севастополь.

З витягу із послужного списку військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_1 вбачається, що позивач був призваний на військову службу 30 липня 2008 року Шевченківський РВК.

Отже, надані позивачем докази доводять, що позивач був призваний на військову службу, та на позивача не розповсюджуються положення п. 2 Порядку № 509.

Також, слід зазначити, що відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності (за наявності), документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

Таке саме положення передбачене п. 4 Порядку № 509.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем разом із заявою про видачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, було надано витяг із послужного списку, згідно з яким позивач на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України (20 лютого 2014 року) проходив військову службу в м. Севастополь.

На думку колегії суддів, витяг з послужного списку військовослужбовця є належним доказом на підтвердження факту проживання на території Автономної республіки Крим на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України, та відповідачем безпідставно не враховані ці обставини.

Наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 № 333 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Збройних Сил України, відповідно до п. 3.3. Розділу 3, основним документом особової справи є Послужний список (додаток 15). Згідно з п. 3.4. розділу 3 цієї Інструкції, перший примірник послужного списку заповнюється від руки або за допомогою технічних (комп`ютерних) засобів друку на підставі поданих військовослужбовцем оригіналів документів та власноруч написаної автобіографії. Другий примірник послужного списку офіцера заповнюється за допомогою технічних (комп`ютерних) засобів друку. Для підтвердження правильності записаних до послужного списку відомостей військовослужбовець ставить свій підпис у кінці першого та другого примірників списку.Копіювання послужного списку або окремих його сторінок за допомогою технічних засобів копіювання з наявних особових справ для формування інших примірників особових справ не дозволяється (крім випадку, зазначеного в пункті 3.11 цієї глави).Надалі (вибуття до нового місця служби, звільнення з військової служби) відповідні службові особи, які працюють з особовими справами, уточнюють з військовослужбовцями достовірність та повноту записів у послужному списку особових справ. Уточнені відомості засвідчуються підписом військовослужбовця в кінці послужного списку.У кожному випадку, але не менше одного разу на п`ять років, після уточнення внесених відомостей військовослужбовець ставить свій підпис у рядку 19 послужного списку.

Таким чином, аналіз наведених положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України доводить, що витяг з послужного списку є належним доказом на підтвердження факту проходження служби, а відповідно, проживання на відповідної території.

Відповідно до ч. 10 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Враховуючи вище встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що позивачем доведено факт проживання на території Автономної Республіки Крим на дату початку збройної агресії Російської Федерації проти України, а тому підстави для прийняття оскаржуваного рішення є протиправними.

Інших доводів які б спростовували доводи суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, тому колегія суддів важає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог та про необхідність скасування рішення Управління соціального захисту населення у Приморському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради викладену у листі від 02.11.2021 року № 29050-о, про відмову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Також, відповідно до п. 6 Порядку № 509, у день подання заяви про взяття на облік, крім випадків, передбачених абзацом другим пункту 4 цього Порядку, безоплатно видається довідка за формою згідно з додатком, яка роздруковується на аркуші формату А4, підписується посадовою особою уповноваженого органу та скріплюється печаткою такого органу.

Довідка діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Таким чином, колегія суддів також погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині необхідності зобов`язання відповідача поновити скасовану довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.06.2020 року № 5105- та взяти позивача на облік, як внутрішньо переміщену особу.

З огляду на викладене з урахуванням вищевикладених підстав апелянтом не доведено та не підтверджено належними доказами своєї позиції, тому колегія суддів доходить висновку, що позовні вимоги є правомірними та обґрунтовано задоволені судом першої інстанції, а тому рішення суду скасуванню не підлягає.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець