Справа № 300/515/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2022 р. справа № 300/515/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Карпатнафтопродукт" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 03.09.2020, № 000212/0706 від 18.01.2021, -

Виклад позицій сторін у справі. Процесуальні дії суду:

Приватне підприємство «Карпатнафтопродукт» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № та від 18.01.2021 року №000212/0706.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № та від 18.01.2021 року №000212/0706 ґрунтуються на висновках, зроблених в акті (довідці) фактичної перевірки №484/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 року, які не відповідають фактичним обставинам справи та нормам податкового законодавства. При цьому позивач зазначає, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, оскільки йому не пред`явлено та не надіслано копії наказу про проведення перевірки. Вказує, що в матеріалах перевірки відсутня довідка за результатами проведення хронометражу паливного складу, документи, що підтверджують здійснення позивачем роздрібної торгівлі пальним. Позивач також вважає, що господарська одиниця - паливний склад на момент проведення перевірки був обладнаний витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками. З огляду на такі обставини, позивач вважає, що ним не порушено підпункти 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2020 року із змінами та доповненнями; постанову Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 «Про затвердження порядку ведення єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів» із змінами та доповненнями; статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», із змінами та доповненнями.

Ухвалою суду від 19.02.2021 року позовну заяву позивача залишено без руху у зв`язку з недотриманням ним положень статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

04.03.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про усунення недоліків від 02.03.2021 року.

Ухвалою суду від 10.03.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.03.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № 179/09-19-20-01-11 від 26.03.2021 року на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову. Відповідач вважає, що ним дотримано порядок проведення фактичної перевірки, оскільки копію наказу про її проведення пред`явлено уповноваженому представнику позивача, а матеріали фактичної перевірки свідчать про відсутність реєстрації в єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального з акцизного складу, відсутність такого лічильника на відповідному складі, а також відсутність рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах. Також при проведенні фактичної перевірки відповідачем встановлено факт здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії. Таким чином, на думку представника відповідача, виявлено порушення позивачем підпунктів 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України № 2755 від 02.12.2020 року із змінами та доповненнями; постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №891 «Про затвердження порядку ведення єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів» із змінами та доповненнями; статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», із змінами та доповненнями.

13.04.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивач подав клопотання від 12.04.2021 року про витребування додаткових доказів у справі.

13.04.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву в якій наголосив, що не отримував копії наказу на проведення фактичної перевірки, а тому така перевірка проведена із порушення встановленого законодавством порядку. Також позивач повідомив, що у нього наявна ліцензія на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, та ліцензія на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

15.04.2021 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування додаткових доказів та зобов`язано відповідача надати суду належним чином засвідчені копії всіх документів на підставі яких проведено фактичну перевірку позивача та всіх документів, які досліджувалися та складені під час фактичної перевірки.

16.04.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові письмові пояснення від позивача в яких позивач вказав, що відповідач неправомірно об`єднав в одному податковому повідомлення-рішення два види штрафних санкцій.

22.04.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду відповідач, на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2021 року, надав суду витребувані докази.

06.05.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивачем подано клопотання від 29.04.2021 року про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 300/1332/21.

09.11.2021 Восьмим апеляційним адміністративним судом прийнято постанову у справі № 300/1332/21. Отже, клопотання позивача від 29.04.2021 року про зупинення провадження у цій справі слід залишити без розгляду.

10.12.2021 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення від 08.12.2021 року в яких позивач наводить додаткові аргументи про порушення встановленого законодавством порядку при проведені відповідачем фактичної перевірки. Зокрема, позивач вказав, що наказ про проведення фактичної перевірки № 572 від 02.07.2020 зі змінами згідно наказу № 674 від 27.07.2020, не містить жодних посилань на конкретні фактичні підстави для призначення перевірки, а лише процитовано положення пп.80.2.5 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

07.04.2022 року через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення від 07.04.2022. Позивач додатково пояснив, що наказ на проведення фактичної перевірки видано 02.07.2020, проте в 10-денний строк перевірка не була проведена. Натомість наказом від 27.07.2020 відповідач вніс зміни в наказ від 02.02.2020 щодо строку проведення фактичної перевірки. Натомість, вважає позивач, контролюючий орган може перенести строк проведення перевірки лише в разі проведення документальної планової або позапланової перевірки. Також позивач зазначає, що лист Нафтогазової Асоціації України № 67 від 02.07.2020 не міг бути тією інформацією, на підставі якої призначено фактичну перевірку, оскільки такий лист надійшов до Державної податкової служби України лише 03.07.2020. Відтак, вказує позивач, так і не зрозуміло на підставі якої інформації призначено проведення фактичної перевірки наказом № 572 від 02.07.2020. Окрім цього, позивач вказав, що згідно пп. 75.1.3 п. 75.1 статті 75 Податкового кодексу України не є предметом фактичної перевірки питання обладнання акцизного складу рівномірами-лічильниками, реєстрації витратомірів-лічильників і рівномірів-лічильників, формування та передачі засобами електронного зв`язку даних про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального. Просить позов задовольнити повністю.

12.05.2022 від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення в яких викладено заперечення щодо останніх пояснень позивача про відсутність підстав для проведення контролюючим органом фактичної перевірки та порушення процедури її проведення. Так відповідач вказав на те, що фактична перевірка проведена за дорученням ДПС України на підставі інформації, яка надійшла від Нафтової асоціації України, з використанням податкової інформації контролюючого органу. До пояснень долучено доказ його направлення позивачу та докази, на які йде посилання в поясненнях згідно додатків.

Обставини справи, встановлені судом. Зміст спірних правовідносин:

Приватне підприємство "Карпатнафтопродукт" зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби в Івано-Франківській області.

До основного виду економічної діяльності ПП "Карпатнафтопродукт" за КВЕД 46.71 віднесено "Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами". Інші види діяльності за КВЕД 42.99: "Будівництво інших споруд, н.в.і.у.", за КВЕД 43.22 "Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування", за КВЕД 43.31 "Штукатурні роботи", за КВЕД 43.33 "Покриття підлоги й облицювання стін", за КВЕД 43.34 "Малярні роботи та скління", за КВЕД 43.39 "Інші роботи із завершення будівництва", за КВЕД 43.99 "Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.", за КВЕД 46.19 "Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту", за КВЕД 46.21 "Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин", за КВЕД 46.32 "Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами", за КВЕД 46.33 "Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами", за КВЕД 46.39 "Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами", за КВЕД 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням", за КВЕД 46.90 "Неспеціалізована оптова торгівля", за КВЕД 47.11 "Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами", за КВЕД 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах" за КВЕД 47.25 "Роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах", за КВЕД 47.30 "Роздрібна торгівля пальним", за КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт" за КВЕД 52.24 "Транспортне оброблення вантажів", за КВЕД 55.10 "Діяльність готелів і подібних засобів тимчасового розміщування", за КВЕД 55.90 "Діяльність інших засобів тимчасового розміщування", за КВЕД 56.21 "Постачання готових страв для подій", за КВЕД 56.29 "Постачання інших готових страв" за КВЕД 68.10 "Купівля та продаж власного нерухомого майна", за КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна" за КВЕД 77.11 "Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів" за КВЕД 41.20 "Будівництво житлових і нежитлових будівель".

Вказана обставина підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі (реєстраційний номер 01444) та ліцензію на право зберігання пального (реєстраційний номер 20000270) для потреб власного споживання чи промислової переробки - Івано-Франківська область, місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А, загальна кількість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри): 80 000, з терміном дії з 29.01.2020 до 29.01.2025 року, про що свідчить Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» (далі - Порядок № 545).

Наказом ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 572 від 02.07.2020 «Про проведення фактичної перевірки», «з метою здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, та відповідно до пп. 80.2.2, пп. 80.2.5 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами та доповненнями», доручено головним державним ревізорам-інспекторам Тарасу Білоусу та Володимиру Костюку провести фактичну перевірку паливного складу за адресою: вулиця Дудаєва, 31/А, м.Івано-Франківськ, та офісу за адресою: вулиця Кисілевської, 41, м.Івано-Франківськ, ПП «Карпатнафтопродукт (код 34085176) , з 02.07.2020 року.

Наказом ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 674 від 27.07.2020 внесено зміни до наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 575 від 02.07.2020, виклавши пункт 1 в новій редакції, згідно яких проведення перевірки фактичної перевірки доручено головному державному ревізору-інспектору Тарасу Білоусу та заступнику начальника відділу Володимиру Костюку, з 27.07.2020.

На підставі наказу від 27.07.2020 за № 674, направлень від 27.07.2020 № 886 та № 887, посадовими особами ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку ПП «Карпатнафтопродукт» (паливний склад, що розташований за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А) з питань додержання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним (а.с. 95-96).

ПП «Карпатнафтопродукт» повідомлено про проведення фактичної перевірки, про що свідчить підпис директора підприємства Романіва Мар`яна Івановича у направленнях на перевірку від 27.07.2020 № 886 та № 887 про вручення о 13:30 год. 27.07.2020 наказу на проведення перевірки від 27.07.2020 за № 674 (а.с.96).

За результатами перевірки складено Акт про результати фактичної перевірки № 484/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 року (далі - акт перевірки, а.с. 97-99). В акті перевірки зазначено про:

- відсутність реєстрації в єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального з акцизного складу за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А в кількості чотири штуки;

- необладнання (відсутність) витратомірів-лічильників на місці відпуску пального на складі за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А в кількості однієї штуки;

- необладнання (відсутність) рівнемірів-лічильників рівня пального на введених в експлуатацію резервуарах на паливному складі за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А в кількості п`яти штук;

- здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії. Так під час проведення перевірки відповідачем складено акт від 03.08.2020 року про результати проведення хронометражу діяльності паливного складу позивача за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва, 31А, в якому встановлено, що за вказаною адресою знаходиться п`ять ємностей різних об`ємів для зберігання пального, чотири з яких обладнані паливно-роздавальними пістолетами. На табло паливно-роздавальної колонки висвітлюється кількість літрів відпущеного палива. Даним актом також встановлено заправлення дизельним пальним трьох автомобілів, номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , та погрузчика. Вказані транспортні засоби не належать підприємству. Отримання пального здійснюється водіями самостійно за допомогою скетч-карток. Зі слів водіїв вартість дизельного палива становить 18 гривень. Від письмових пояснень водії відмовилися;

- здійснення оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії. Так за даними ДПС - системи електронного адміністрування реалізації пального встановлено, що ПП «Карпатнафтопродукт» з акцизного складу за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва, 31А, реалізував ТОВ «Житлобуд-1» бензин моторний (код УКТЗЕД ) згідно акцизних накладних № 64 від 06.04.2020 - 406,43 літри та № 75 від 29.04.2020 - 1052,27 літрів.

Висновок перевірки: позивачем порушено підпункти 230.1.2, 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України №2755 від 02.12.2020 року із змінами та доповненнями; постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року № 891 «Про затвердження порядку ведення єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів лічильників рівня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів» із змінами та доповненнями; статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», із змінами та доповненнями.

На акт перевірки № 484/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 позивачем подавалося заперечення, яке на підставі відповіді відповідача №2938/10/09-19-05-06-22 від 31.08.2020 залишене без задоволення (а.с. 16-17).

На підставі акту перевірки № 484/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 відповідачем винесено рішення про застосування фінансових санкцій № та податкове повідомлення-рішення № від 03.09.2020.

16.09.2020 позивачем подано скаргу на зазначені рішення від 03.09.2020 про застосування фінансових санкцій № та податкове повідомлення-рішення № (а.с. 48-52).

Відповідно до рішення Державної податкової служби України № 927/6/99-00-06-03-01-06 від 15.01.2021 року, за результатами розгляду скарги позивача, скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 03.09.2020 та залишено без змін податкове повідомлення-рішення № (а.с.19-21). Таке рішення контролюючого органу мотивовано процедурним порушенням: помилковим застосуванням форми рішення, яка встановлена постановою КМУ № 790 від 02.06.2003. Натомість ГУ ДПС в Івано-Франківській області необхідно прийняти податкове повідомлення-рішення.

18.01.2021 року супровідним листом №178/6/09-19-07-06-22 позивачу направлено податкове повідомлення-рішення № 000212/0706 від 18.01.2020 про застосування фінансових санкцій на суму 750000,00 грн. (а.с.14-15).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № та від 18.01.2020 № 000212/0760 такими, що прийняті з порушенням законодавства, Приватне підприємство «Карпатнафтопродукт» звернулося з цим позовом до суду, в якому просить визнати їх протиправними та скасувати.

Суд виходить з таких мотивів при оцінці аргументів сторін та застосуванні норм права у спірних правовідносинах. Висновки суду.

Щодо доводів позивача про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, за результатами якої прийнято спірні рішення, то суд зазначає таке:

Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.1, підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Пунктом 81.1. статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, відповідних документів.

Поряд з іншим, у пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу України викладені вимоги до наказу на проведення перевірки, відповідно до яких у наказі обов`язково зазначаються наступні відомості: дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З аналізу наведених норм права слідує, що податкове законодавство надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення фактичної перевірки за наявності відповідних на те підстав (у спірному випадку на підставі підпунктів 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України), та за умови прийняття відповідного наказу із зазначенням у ньому таких підстав на її проведення.

Як уже з`ясовано судом Головним управлінням ДПС в області видано наказ від 02.07.2020 за № 674 "Про проведення фактичної перевірки" паливного складу та офісу ПП "Карпатнафтопродукт" з питань контролю за дотриманням суб`єктами господарювання порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, реалізації підакцизних товарів, дотримання вимог законодавства України щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. Як підставу визначено підпункт 80.2.2., 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

За доводами відповідача підставою для прийняття коментованих наказів від 02.07.2020 слугував лист Нафтогазової Асоціації України від 02.07.2020 за № 67 щодо посилання контролю за суб`єктами господарювання, які отримали ліцензію на право зберігання пального, оптову торгівлю пальним за відсутністю місць оптової торгівлі пальним, оскільки всупереч вимогам законодавства здійснюють роздрібну торгівлю пальним. Такий лист містив додаток із переліком інформації про порушників, зокрема й вказано ПП "Карпатнафтопродукт".

На переконання суду отримання інформації згідно листа Нафтогазової Асоціації України від 02.07.2020 за № 67 є належною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки ПП "Карпатнафтопродукт" та винесення наказу на проведення перевірки від 02.07.2020 з огляду на таке.

Відповідно до підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, передбачений термін податкова інформація для цілей оподаткування розуміється у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

У свою чергу, відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про інформацію" податкова інформація - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України. Згідно з частиною другою цієї ж статті зазначеного Закону правовий режим податкової інформації визначається Податковим кодексом України та іншими законами.

Отже, порядок збирання та використання податкової інформації регулюється Податковим кодексом України, а в частині, яка ним не врегульована - іншими законодавчими актами.

Як передбачено пунктом 74.2 статті 74 Податкового кодексу України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби.

Отже, вказана норма передбачає як підставу проведення фактичної перевірки, здійснення функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Як встановлено судом вище, звернення Нафтової Асоціації України, оформлене листом від 02.07.2020 за № 67, адресоване Державній податкової служби України.

Державна податкова служба України за наслідками розгляду звернення Нафтової Асоціації України 02.07.2020 скерувала на адресу територіальних управлінь ДПС лист від 02.07.2020 № 10694/7/99-00-07-02-01-07, в якому вказала на необхідність здійснення контрольно-перевірочних заходів, зокрема й щодо наявності відповідних ліцензій на здійснення діяльності, реєстрації акцизного складу, рівнемірів та витратомірів-лічильників в ДПС, з дотримання вимог Податкового кодексу України та врахуванням положень Закону № 265/95-ВР.

Вказаний лист з додатками 02.07.2020 за вхідним номером 4472/9 надійшов до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Так, Державна податкова служба України скерувала головним управлінням ДПС в областях в електронному вигляді перелік фактичних адрес здійснення діяльності суб`єктів господарювання, у відношенні до яких слід вирішити питання про організацію і проведення перевірок. Серед таких підприємств визначено ПП "Карпатнафтопродукт" із адресою: вулиця Вовчинецька, 69, місто Івано-Франківськ.

Отже, отримання Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області інформації від ДПС згідно листа 02.07.2020 № 10694/7/99-00-07-02-01-07 також є підставою для проведення фактичної перевірки.

За поясненнями відповідача контролюючим органом здійснено аналіз поданого позивачем 01.07.2019 повідомлення № 20-ОПП де вказано й інші адреси місцезнаходження об`єктів оподаткування (паливних складів), окрім Вовчинецька, 69 м. Івано-Франківськ, зокрема: вул. Дудаєва, 31/А, м. Івано-Франківськ, які також включені до переліку місць фактичні перевірки. Перелік паливних складів, належних позивачу, міститься в реєстрі платників акцизного податку з реалізації пального або етилового спирту, про що надано витяг станом на 10.07.2019.

Вказані обставини й стала підставою для винесення відповідачем наказу від 02.07.2020 за № 572 "Про проведення фактичної перевірки" ПП "Карпатнафтопродукт", що відповідає вимогам підпунктів 80.2.2, 82.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України щодо отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Таким чином, суд вважає безпідставними та не обґрунтованими доводи позивача щодо відсутності юридичних підстав для проведення фактичної перевірки, зокрема при винесення наказів від 02.07.2020 за № 572 "Про проведення фактичної перевірки" та №674 від 27.07.2020 "Про внесення змін до наказу ГУ ДПС від 02.07.2020 № 572", оскільки всі документи на проведення спірних перевірки датовані або в один день - 02.07.2020, або після цієї календарної дати.

Окрім цього, відповідно до підпункту 1.2.2 пункту 1.2 Розділу І Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом Державної фіскальної служби України 31.07.2014 за № 22 (далі - Методичні рекомендації) при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.

Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у тому числі направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів та органів ДФС, а також реалізацію матеріалів перевірки.

Підпунктом 1.4.5. пункту 1.4 Розділу ІV Методичних рекомендацій визначено організацію роботи у разі неможливості проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням.

Так, відповідно до підпункту 1.4.5. пункту 1.4 Розділу ІV Методичних рекомендацій у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, у той же день складається відповідний акт у довільній формі, що засвідчує цей факт. У такому акті рекомендується зазначати інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо), дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки, адресу місцезнаходження платника податків, за якою встановлено відсутність платника, та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти.

Абзацами 5 і 11 підпункту 1.4.5. пункту 1.4 Розділу ІV Методичних рекомендацій визначено, що підрозділ органу ДФС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за місцезнаходженням, протягом 2-ох робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника або уповноважену особу) органу ДФС та передає запит на встановлення місцезнаходження платника податків до оперативного підрозділу відповідного територіального органу ДФС за основним місцем обліку платника податків.

У разі встановлення місцезнаходження платника податків оперативний підрозділ органу ДФС не пізніше наступного робочого дня письмово направляє ініціатору запиту інформацію про встановлене місцезнаходження. У разі необхідності працівниками оперативного підрозділу складається відповідна довідка.

Після усунення причин, передбачених підпунктами 1.4.5-1.4.6 пункту 1.4 розділу І Методичних рекомендацій, через які своєчасно не розпочато перевірку, видається наказ про внесення відповідних змін до попереднього наказу на проведення перевірки, або видається новий наказ про її проведення (з дотриманням порядку, встановленого пунктом 1.2 розділу І Методичних рекомендацій), копія якого вручається платнику податків у встановленому Кодексом порядку (підпункт 1.2.7. пункту 1.2. Розділу І Методичних рекомендацій).

Матеріалами справи підтверджено, що посадовими особами відповідача, на виконання наказу від 02.07.2020 за № 572 "Про проведення фактичної перевірки" ПП "Карпатнафтопродукт", здійснено ряд заходів за адресами підприємства, а саме: вулиця Дудаєва, 31/А, місто Івано-Франківськ, за наслідком чого встановлено відсутність посадових осіб ПП "Карпатнафтопродукт" за вказаними адресами, у тому числі за юридичною адресою по вулиці Кисілевської, 41 в місті Івано-Франківську. У зв`язку із вказаними обставинами відповідачем складено відповідні акти про відсутність платника податків, що відображено в доповідній записці від 06.07.2020 № 101/09-19-05-06-26 від 06.07.2020, акті № 111/09/15/РРО/34085176 від 13.07.2020 про неможливість проведення фактичної перевірки ПП «Карпатнафтопродукт» та про відсутність посадових осіб за місцем здійснення діяльності. Вказані обставини стали підставою для скерування відповідного запиту до ГУ ДФС в Івано-Франківській області від 13.07.2020 з метою місцезнаходження платника податків на виконання підпункту 1.2.7. пункту 1.2. Розділу І Методичних рекомендацій виніс наказ № 673 від 27.07.2020 "Про внесення змін до наказу ГУ ДПС від 02.07.2020 №573". Відповідь на запит надана листом від 26.11.2020 № 770/7/09-97-04-06, в якій вказано, що зі слів головного бухгалтера ПП «Карпатнафтопродукт» ОСОБА_1 , бухгалтерська та фінансово-звітна інформація платника податків знаходиться за податковою адресою: вулиця Грушевського, 9А, однак фактична діяльність здійснюється за адресами, які вказані у звітності форми 20-ОПП.

Отже, з огляду на встановлені судом обставини, норми Податкового кодексу України та положення Методичних рекомендацій, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог щодо підстав призначення і порядку проведення фактичної перевірки ПП "Карпатнафтопродукт".

Вказаний висновок суду не суперечить позиції Верховного Суду, на які йде посилання позивача в додаткових поясненнях: від 05.07.2021 у справі № 825/951/17, від 19.11.2020 у справі № 160/7971/19.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Отже, за такого правового регулювання, для проведення фактичної перевірки достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин: виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2021 у справі № 140/14625/20, від 10 квітня 2020 року у справі №815/1978/18, від 5 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16.

Суд погоджується із доводами позивача про відсутність у спірних наказах, окрім посилання на нумероване позначення підпунктів 80.2.2, 80.2.5. пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, стислого та/або обґрунтованого змісту підстав для проведення фактичної перевірки.

Проте, на думку суду, окремі дефекти оформлення наказів про призначення податкової перевірки, зокрема відсутність або неповнота інформації, відомостей та інших даних щодо її організації і проведення, у спірному випадку (за умови дослідження і встановлення судом при розгляді справи про наявність таких підстав) не можуть слугувати єдиною, самостійною і як наслідок достатньою підставою для визнання оскаржуваних наказів протиправними.

Вказані висновки суду стосуються й доводів позивача щодо того, що в акті перевірки не вказано, яку саме конкретно норму статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", оскільки зміст акту в частині опису виявлених порушень, дає можливість встановити яку саме норму вказаної статті Закону порушено позивачем.

Також суд звертає увагу на те, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Представлені відповідачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що наказ на проведення фактичної перевірки позивача є правомірним, оскільки прийнятий обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За такого правового врегулювання та обставин справи, суд вважає, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), розсудливо, добросовісно та неупереджено. Отже, суд відхиляє доводи позивача в частині відсутності підстав для проведення відповідачем фактичної перевірки, за результатами якої на підставі акту перевірки № 484/09/15/РРО/34085176 від 05.08.2020 року, прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Щодо доводів позивача про протиправність податкових повідомлень-рішень по суті виявлених порушень, то суд вказує таке:

- Щодо повідомлення-рішення від 03.09.2020 року № :

За змістом підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний склад - це спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Згідно з підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розпорядник акцизного складу - це суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Відповідно до пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

Підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України встановлено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:

а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

За змістом пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України було встановлено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Разом з тим, Законом України від 18.12.2019 № 391-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку» до пункту 18 підрозділу 5 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України внесені зміни, а саме: в абзаці четвертому слово «січня» замінено словом «квітня».

Відповідно до статті 128-1 Податкового кодексу України необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Таким чином, дійсно у розпорядників акцизних складів на підставі указаних норм Податкового кодексу України виник обов`язок обладнати акцизні склади, на території яких здійснюється господарська діяльність з відповідним підакцизним товаром паливом витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх у відповідному Єдиному державному реєстрі до 01.04.2020.

При цьому з 01.04.2020 відповідно до статті 128-1 Податкового кодексу України за вказані вище порушення передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 20 000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемір-лічильник.

У поданому позові позивач не заперечує факт здійснення господарської діяльності у спірний період на акцизному складі, що розташований за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Дудаєва, 31А з використанням одного витратоміра-лічильника та рівнеміра-лічильника на орендованому одному резервуарі об`ємом 20 м.куб. Однак, як свідчать матеріали справи, а саме ліцензія на право зберігання пального та акт про результати проведення хронометражу позивач використовує п`ять резервуарів загальним об`ємом 80 000 літрів для зберігання пального. Таким чином, позивачем не встановлено на резервуарах для зберігання пального рівномірів-лічильників та не зареєстровано витратоміри-лічильники у місці відпуску пального наливом зі стаціонарних резервуарів.

За змістом пункту 109.1 статті 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що законодавчі зміни, на підставі яких у позивача виник обов`язок обладнати акцизний склад відповідними засобами вимірювання були прийняті заздалегідь.

Так, Законом України № 391-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку», яким було установлено відповідний обов`язок позивача, як розпорядника акцизного складу прийнятий - 18.12.2019.

Отже, на думку суду, позивач знав про виникнення у нього з 01.04.2020 такого обов`язку та мав достатньо часу для того щоб придбати, встановити та зареєструвати витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на своєму акцизному складі.

Окрім цього, закону у попередній редакції, тобто до внесення змін 18.12.2019 на підставі Закону № 391-ІХ вимагав установлення таких приладів ще до 01.01.2020, що також свідчить про обізнаність позивача про це та можливість підготуватися до таких змін податкового законодавства та змісту і обсягу своїх обов`язків щодо цього.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що позивач, ввівши в експлуатацію резервуари для зберігання пального загальним об`ємом 80 000 літрів, які не обладнані рівномірами-лічильниками, та не зареєструвавши витратоміри-лічильники у місті відпуску пального наливом зі стаціонарного резервуару, у період з 01.01.2020 по 27.07.2020 діяв без належної обачності та, здійснюючи господарську діяльність із продажу пального, допустив податкове правопорушення.

З огляду на викладене, контролюючим органом правомірно згідно статті 128-1 Податкового кодексу України накладено на позивача штраф в розмірі 200000 грн. (з розрахунку 20000 грн. * 10) за податкові порушення, передбачені підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 18.01.2021 року № 000212/0706:

Стаття 19 Податкового кодексу України визначає, що контролюючі органи виконують функції щодо здійснення ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначаються Законом України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 481/95-ВР).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР розкрито, серед інших, наступні поняття: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки; місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімичних характеристик; оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій. Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Порядок оптової та роздрібної торгівлі пальним встановлено статтею 15 Закону № 481/95-ВР.

Оптова та роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю. Ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (роздрібна чи оптова торгівля пальним). Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право оптової та роздрібної торгівлі пальним на кожне місце оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до абзацу першого преамбули Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР) в редакції Закону України від 23.11.2018 N 2628-VIII цей Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право оптової та роздрібної торгівлі пальним на кожне місце оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензії на право оптової та роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Відповідно до Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 609 від 5 серпня 2015 року в редакції станом на 27.07.2019 року видача ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, як і зберігання пального віднесено до повноважень територіальних органів ДФС.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України Закону № 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним без наявності ліцензії - 500000 гривень та у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень (стаття 17 Закону № 481/95-ВР).

Зокрема, контролюючий орган в установленому законом порядку встановив, що позивач здійснив роздрібну торгівлю пальним без наявної ліцензії на таку господарську діяльність через паливно-роздавальну колонку, що зафіксовано в акті проведеного хронометражу відповідачем під час здійснення ним перевірки.

Отже, є безпідставними доводи позивача про те, що матеріалами перевірки не підтверджено факт роздрібної торгівлі пальним. При цьому твердження позивача про те, що такий факт повинен підтверджуватися відомостями щодо наявності чи відсутності розрахункових документів на повну суму проведеної операції, є помилковим, оскільки за умови коли така діяльність здійснюється безпідставно, тобто за відсутності ліцензії та видачі таких розрахункових документів, факт роздрібної торгівлі пальним підтверджено відповідачем належним та допустимим доказом - актом від 03.08.2020 про результати проведення хронометражу діяльності паливного складу ПП «Карпатнафтопродукт», , розташованого по вулиці Дудаєва, 31/А, місто Івано-Франківськ, що відповідає пункту 80.8 статті 80 Податкового кодексу України.

Позивач в позовній заяві та в подальших письмових поясненнях не спростував вказаного факту. Позивачем не подано доказів, які б спростували вказані висновки контролюючого органу.

Отже, є підставним застосування відповідачем до позивача фінансової санкції в розмірі 250000 грн. за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії на таку діяльність.

Окрім цього, згідно наданих відповідачем даних з Системи електронного адміністрування реалізації пального під час фактичної перевірки наявності у відповідача відповідних ліценцій на здійснення торгівлі пальним, встановлено, що ПП «Карпатнафтопродукт» з акцизного складу, зареєстрованого за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А, код складу 1010087 (витяг з реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або етилового спирту станом на 10.07.2019) реалізував ТОВ «Житлобуд-1» бензин моторний (код УКТЗЕД ) згідно акцизних накладних № 64 від 06.04.2020 - 406,43 літри та № 75 від 29.04.2020 - 1052,27 літрів. Доказів, які б спростовували вказані факти, позивачем суду не подано. Проте відповідач отримав лише ліцензію на право оптової торгівлі, за відсутності місць оптової торгівлі. Натомість позивач здійснив оптову торгівлю пальним з конкретного місця за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Дудаєва, 31А, де зареєстровано лише паливний склад, без отримання відповідної ліценції на такі операції.

Посилання позивача на наявність в нього ліцензії на таку діяльність відхиляються судом, оскільки ліцензія № 01444 від 16.07.2019 надає йому лише право на оптову торгівлю пальним без наявності місць оптової торгівлі. Інша ліценція - № 2000027 надає позивачу право зберігання пального для потреб власного споживання чи промислової переробки, тобто без права оптового продажу.

Отже, є правомірним застосування до позивача фінансової санкції в розмірі 500000 грн. за оптову торгівлю пальним за місцем торгівлі без наявності ліцензії на таку діяльність.

Підсумовуючи, суд вважає, що в задоволення позову в цій частині позовних вимог належить відмовити, оскільки податкове повідомлення-рішення № 000212/0706 від 18.01.2021 відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на відмову в позові, керуючись статтею 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку покласти на позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду в цій справі. Відповідач не поніс судових витрат у справі.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову Приватного підприємства «Карпатнафтопродукт» до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Івано-Франківській області № від 03.09.2020, № 000212/0706 від 18.01.2021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство «Карпатнафтопродукт», код - 34085176, адреса: вулиця Кисілевської, будинок 41, місто Івано-Франківськ, 76002.

Відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, код - 43142559, адреса: вулиця Незалежності, 20, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.