Справа № 640/27474/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просив суд визнати відмову Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини по розгляду звернення від 16 липня 2020 р протиправною та зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради з прав людини здійснити розгляд звернення від 16 липня 2020 року і надати обґрунтовану відповідь.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не було вчинено жодних правомірних дій щодо захисту прав людини, відповідь є необґрунтованою та протиправною.

Натомість, відповідач стверджує, що позивача було поінформовано про відсутність порушення вказаного у зверненні конституційного права, оскільки дія Закону № 393 не поширюється на порядок вирішення спорів між позивачем та ОСББ «Строкача 7».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та дослідження доказів та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 06.04.2022.

У зв`язку з тим, що розгляд справи 06.04.2022 не відбувся, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022 призначено розгляд апеляційної скарги на 04.05.2022 у порядку письмового провадження.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.05.2022 заяву Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про поновлення пропущеного процесуального строку на подання відзиву на апеляційну скаргу задоволено, продовжено Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, встановивши такий до 16.05.2022. Розгляд апеляційної скарги призначено на 18.05.2022 у порядку письмового провадження.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, звернення позивача від 16.07.2020 стосовно порушення керівництвом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Строкача 7» вимог Закону № 393 надійшло до Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 20.07.2020 та було зареєстровано в системі електронного документообігу за вх. № В-12019.3/20.

Так, у зверненні позивача від 16.07.2020 останній скаржився на дії ОСББ «Строкача 7» щодо відмови реєструвати звернення під час особистого прийому та його проведення у незручний для нього час.

За результатами перевірки обставин, викладених у зверненні від 16.07.2020 фактів, листом представника Уповноваженого у сфері захисту персональних даних від 14.08.2020 № 23095.4/В-12019.3/20/30 позивача було поінформовано про відсутність порушення вказаного конституційного права, оскільки дія Закону № 393 не поширюється на порядок вирішення спорів між позивачем та ОСББ «Строкача 7».

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що у зв`язку з наполяганням позивача повторно розглянути його звернення від 16.07.2020, а також з метою забезпечення ключової мети парламентського контролю Уповноваженого, визначеної у частині першій статті З Закону № 776 в рамках провадження на підставі статті 101 Конституції України, статей 13, 17, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статті 28 Закону України «Про звернення громадян», здійснюється перевірка та у разі наявності підстав відповідно до положень статей 2123, 252, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Враховуючи, що на час розгляду справи розпочато перевірку щодо розгляду заяви позивача, суд першої інстанції констатував, що права позивача не є порушеними, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк в матеріалах справи відсутні докази проведення перевірки звернення від 16.07.2020. Відповідач, всупереч ст. Закону України «Про звернення громадян», відмовив у розгляді звернення, а підстави відмови є необґрунтованими та не розкритими. Апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції не перевірив доводів позовної заяви та не надав належної оцінки підставам відмови у розгляді звернення, що були покладені відповідачем в оскаржуване рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про звернення громадян» регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом частини 3 статті 3 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996, заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до приписів частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

У свою чергу, згідно норм статті 28 Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР від 02.10.1996, контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснюють Верховна Рада України, народні депутати України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Уповноважений з прав людини Верховної Ради України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські, районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі комітети, депутати місцевих рад, а також міністерства, інші центральні органи виконавчої влади щодо підпорядкованих їм підприємств, установ та організацій.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» №776/97 від 23.12.1997, сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.

Згідно пункту 12 частини 1 статті 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» №776/97 від 23.12.1997, уповноважений має право перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що у зверненні позивача від 16.07.2020, останній скаржився на дії ОСББ «Строкача 7» щодо відмови реєструвати звернення під час особистого прийому та його проведення у незручний для нього час. За результатами перевірки обставин, викладених у зверненні від 16.07.2020 фактів, листом представника Уповноваженого у сфері захисту персональних даних від 14.08.2020 № 23095.4/В-12019.3/20/30 позивача було поінформовано про відсутність порушення вказаного конституційного права, оскільки дія Закону № 393 не поширюється на порядок вирішення спорів між позивачем та ОСББ «Строкача 7».

Тобто, звернення позивача до відповідача було пов`язано з неналежним виконанням ОСББ вимог Закону України «Про звернення громадян», про що і зазначено самим позивачем у ньому. Водночас, надаючи відповідь листом від 14.08.2020 № 23095.4/В-12019.3/20/30, позивача було поінформовано про відсутність порушення вказаного конституційного права, оскільки дія Закону № 393, не поширюється на порядок вирішення спорів між позивачем та ОСББ «Строкача 7».

Законодавством регламентовано повноваження Уповноваженого ВР України з прав людини здійснювати контроль за дотриманням прав людини на доступ до публічної інформації, для реалізації якого зазначеному суб`єкту влади надано право звертатися, зокрема, до підприємств із запитами про надання інформації, вживати дії для забезпечення усунення порушення відповідного права особи та притягати до адміністративної відповідальності за невиконання його законних вимог Уповноваженого. При цьому, вирішення питання щодо порушення процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема складання відповідного протоколу, належить до дискреційних повноважень Уповноваженого ВРУ з прав людини.

Колегія суддів звертає увагу на приписи частини 1 статті 2 та 12 частини 1 статті 13 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» № 776/97 від 23.12.1997, за якими уповноважений має право перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами.

При цьому, суд першої інстанції, врахував зазначене відповідачем у відзиві на позовну заяву, про те, що у зв`язку з наполяганням позивача повторно розглянути його звернення від 16.07.2020, а також з метою забезпечення ключової мети парламентського контролю Уповноваженого, визначеної у частині першій статті 3 Закону № 776 в рамках провадження на підставі статті 101 Конституції України, статей 13, 17, 22 Закону України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини», статті 28 Закону України «Про звернення громадян» здійснюється перевірка та у разі наявності підстав відповідно до положень статей 2123, 252, 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

Статтею 13 Закону № 776, передбачено, що Уповноважений має право, зокрема: направляти у відповідні органи акти реагування Уповноваженого у разі виявлення порушень прав і свобод людини і громадянина для вжиття цими органами заходів; перевіряти стан додержання встановлених прав і свобод людини і громадянина відповідними державними органами, в тому числі тими, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, здійснюють виконання судових рішень, вносити в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення діяльності таких органів у цій сфері; здійснювати інші повноваження, визначені законом.

Відповідачем під час розгляду звернення позивача вживались відповідні заходи реагування, а також у зв`язку з наполяганням позивача повторно розглянути його звернення від 16.07.2021 додатково вживались відповідні заходи. Правильність висновків суду першої інстанції про вжиття відповідачем всіх необхідних заходів підтверджується тим, що за результатами перевірки обставин, викладених у зверненні від 16.07.2020, листом представника Уповноваженого у сфері захисту персональних даних від 14.08.2020 № 23095.4/В-12019.3/20/30.2, позивача було поінформовано про відсутність порушення його права на звернення та особистий прийом, оскільки дія Закону України «Про звернення громадян» не поширюється на порядок вирішення спорів між Позивачем та ОСББ «Строкача 7».

Колегія суддів бере до уваги й те, що у зв`язку з наполяганням позивача повторно розглянути його звернення від 16.07.2020, відповідачем здійснювалась додаткова перевірка, відповідно до якої, на адресу ОСББ «Строкача 7» було направлено лист з проханням надати пояснення щодо обставин, зазначених у вказаному зверненні позивача. У своїх поясненнях, голова правління ОСББ «Строкача 7» Балацький О.Є. поінформував Секретаріат Уповноваженого про те, що з метою запобігання поширенню респіраторної хвороби СOVID-19 в будинку облаштовано скриньку для письмових звернень, виїмка яких проводиться головою правління щоденно. Зазначена інформація була розміщена в місці, доступному для співвласників ОСББ «Строкача 7». Також, головою правління ОСББ «Строкача 7» Балацьким О.Є. повідомлено, що за результатами розгляду звернення позивача йому надано відповідь листом ОСББ «Строкача 7» від 24.09.2020, про що позивача поінформовано листом представника Уповноваженого від 12.08.2021 № 23353.4/В-13557.3/21/30.2.

Ураховуючи викладене, під час опрацювання звернення позивача та надання відповіді на нього, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки дотримався вимог Законів України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» та «Про звернення громадян», надавши заявнику обґрунтовану відповідь у межах компетенції та строку її надання, а також провівши додаткову перевірку. Тож, доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем при розгляді звернення (скарги) позивача не проведено перевірку не відповідають дійсності, а отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду. Таким чином, обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

Тож, висновки суду першої інстанції про вжиття відповідачем всіх необхідних заходів з метою реагування на звернення позивача та, як наслідок, відсутність порушеного права позивача на звернення, є законними та обґрунтованими, а отже, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 листопада 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко