Справа № 509/1228/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 509/1228/20

Головуючий в 1 інстанції: Бочаров А.І.

рішення суду першої інстанції прийнято у

смт. Овідідополь, Одеської області,

02 листопада 2021 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Градовського Ю.М., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 листопада 2021 року у справі адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) про визнання протиправною та скасування постанови державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Гуменюка В.В. від 20 лютого 2020 року про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), в якому просив суд скасувати постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області Гуменюка В.В. від 20 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення №00706 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 78 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 136 (сто тридцять шість) грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення порушене відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачем не доведено належними доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 78 КУпАП. На думку позивача, протокол про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2020р. серія №000706, складений відносно нього, не може бути взяти до уваги в якості доказу, який засвідчує факт вчиненого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 78 КУпАП так як цією статтею передбачена відповідальність за викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних, джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів. Між тим, протокол від 20 лютого 2020р. серія №000706 про адміністративне правопорушення не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, та які конкретно протиправні дії чи бездіяльність з порушення позивач вчинив як посадова особа, в ньому відсутні дані, про такі порушення, та що їх було вчинено саме ОСОБА_1 . Тобто, вбачається очевидна невідповідність та неправильність встановлення фактичних обставин, які, згідно ст.280 КУпАП, підлягають доведенню у суді. Зокрема, зі змісту протоколу незрозуміло, яке правопорушення, зазначене у ч. 1 ст. 78 КУпАП вчинив позивач, у чому воно проявилося. Крім цього протокол про адміністративне правопорушення містить суперечливі відомості щодо події правопорушення, яке взагалі не збігається з формулюванням обвинувачення, передбаченим у ч. 1 ст. 78 КУпАП. У протоколі також відсутня вказівка на докази, якими підтверджується вчинення правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 78 КУпАП.

Окрім того, позивач наголошує, що йому не було роз`яснено зміст статей 63 Конституції України та 268 КУпАП.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 листопада 2021 року, адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Державної екологічної інспекції в Одеській області Гуменюка В.В. від 20 лютого 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 00706 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 78 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 136 (сто тридцять шість) грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення порушене відносно ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач Державна екологічна інспекція в Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) звернувся до суду з апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що посилання суду першої інстанції в даній справі на висновки Одеського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду, викладені у судових рішеннях по справі №420/9720/21, як на підставу для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є помилковим, адже сторони у цих справах та предмети спорів є різними, відтак застосування у даному випадку судом першої інстанції п. 4 ст.78 КАС України є помилковим. Далі, скаржник зауважує, що результатом державного заходу (контролю) ТОВ «Південний перевалочний комплекс» встановлено порушення вимог ст.ст. 10, 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», а саме факт провадження діяльності без наявності спеціального дозволу, при використанні джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря: бункери вигризки автомобілів з під`ємника; бункера вигрузки вагонів; бункера загрузки вагонів; бункера перегрузки на автомобілі; бункерна яма вигризки вантажу самохвалами; гараж для ремонту вантажних автомобілів; котельня, яка працює на твердому паливі (пелетах); механічні майстерні; пункт приймання масла; нафтобаза(по суті автозаправна станція), що складається з ємностей 2шт по 17м.куб. та 1 ємність на 24м.куб.; норії: 175 (28м.) пункт перевалки вантажу-1щт; пункт приймання 175 (28м) пункт приймання; відцентрована ковшова стрічкова НЦ КП 175/30 Q-175 Т/чН-30м 2шт. Дане порушення зафіксовано в акті перевірки №22/14 складеному за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря від 18.02.2020р. Вказаний Акт був підписаний позивачем без жодних зауважень. Апелянт зазначає, що з аналізу технологічних процесів описового устаткування, що введене у дію і забезпечує господарську діяльність ТОВ «Південний перевалочний комплекс» вбачається використання вказаних джерел утворення викидів забруднюючих речовин (суспендованих твердих частинок. Викиди пароподібних та газоподібних неорганічних сполук), на які в установленому порядку затверджуються нормативи гранично допустимих викидів та вимоги до обмеження викидів здійснюється на підставі умов, визначених спеціальним дозволом. Однак, у позивача такий дозвіл відсутній. 18.02.2020р. службовою особою відповідача, за наслідками проведеної перевірки, було складено протокол №000706 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 , який є директором ТОВ «Південний перевалочний комплекс», а саме провадження господарської діяльності без дозвільних документів. У вказаному протоколі були вказані усі необхідні відомості. ОСОБА_1 було роз`яснено всі його права та обов`язки відповідно до ст. 268 КУпАП, про що свідчить підпис позивача у цьому протоколі. Жодних пояснень чи зауважень до протоколу позивачем надано не було. Відтак, актом перевірки та протоколом про адміністративне правопорушення було зафіксовано вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачен7а ч. 1 ст. 78 КУпАП, а саме допущено порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря або впливу на нього фізичних чи біологічних речовин зі стаціонарних джерел викидів котельної, яка працює на твердому паливі (палетах), автозаправочної станції, що складається з ємностей 2шт. по 17м3 та 1 ємності на 24м3, що здійснюється без спеціального дозволу. Відтак, відповідачем було правомірно прийнято постанову та застосовано до ОСОБА_1 штраф на підставі ч.1 ст.78 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що справу можливо розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Згідно до вимог ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20 лютого 2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Гуменюком В.В. винесено постанову № 000706 про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.78 КУпАП та призначено стягнення у вигляді 136 грн. штрафу.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності був складений протокол про адміністративне правопорушення № 003863 від 20 травня 2019 року, згідно якого позивач перебуваючи на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВДЕННИЙ ПЕРЕВАЛОЧНИЙ КОМПЛЕКС» допустив порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря або впливу на неї фізичних або біологічних факторів, а саме викиди забруднюючих речовин зі стаціонарних джерел викидів - котельні, яка працює на твердому топливі (пелетах), автозаправочної станції, що складається з ємностей 2 шт по 17 куб метрів та ємності на 24 метрів кубічних, що здійснюється без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

На підставі висновків Акту перевірки, посадовими особами відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення №000706 від 18.02.2020 р. яким встановлено, що перебуваючи на посаді директора ТОВ «ПІВДЕННИЙ ПЕРЕВАЛОЧНИЙ КОМПЛЕКС» ОСОБА_1 допустив порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря або впливу на неї фізичних або біологічних факторів, а саме викиди забруднюючих речовин зі стаціонарних джерел викидів - котельні, яка працює на твердому паливі (пезетах), автозаправочної станції, що складається з ємностей 2 шт по 17 куб. метрів та ємності на 24 куб. метри, що здійснюється без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади, що є порушенням ст.cт. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

На підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення №000706 від 18.02.2020 р., відповідачем прийнято Постанову №000706 від 20.02.2020 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 78 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 136 (сто тридцять шість) грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17 березня 2021 року клопотання Державної екологічної інспекції в Одеській області про заміну сторони правонаступником - задоволено та замінений у справі відповідач Державна екологічна інспекція в Одеській області на правонаступника - Державну екологічну інспекцію Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2020 року №802 та наказу Державної екологічної інспекції України від 22.12.2020 року №502, повноваження Державної екологічної інспекції в Одеській області з 23.12.2020 року розпочала здійснювати Державна екологічна інспекція Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що судовим рішенням, що набрало законної сили, а саме постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2021 року у справі №420/7940/20 встановлена помилковість висновків відповідача, які покладено в основу постанови, що оскаржується щодо порушення ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Південний перевалочний комплекс», вимог законодавства щодо порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря або впливу на неї фізичних чи біологічних факторів.

З урахуванням вказаного, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.02.2020 року № 000706, винесена державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Гуменюком В.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.78 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 16.09.2020 по справі № 127/18265/16-а.

Для можливості притягнення конкретної особи до відповідальності, необхідно з`ясувати чи вона є (може бути) суб`єктом адміністративного правопорушення, а саме, з`ясувати можливість притягнення такої особи до відповідальності (вік, осудність, обов`язки, інші спеціальні ознаки тощо) та наявність причинного зв`язку між діянням особи та наслідками.

Тобто, існування такої складової як суб`єкт правопорушення можливе лише за наявності причинного зв`язку між об`єктивною стороною правопорушення та конкретною особою (вчинення саме конкретною особою дій, що мають ознаки правопорушення).

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.06.2020 по справі № 686/14075/16-а.

Зі змісту вищевказаного випливає, що орган при розгляді справи щодо притягнення посадової особи до відповідальності за порушення певних правил зобов`язаний з`ясувати чи входить до посадових обов`язків такої особи необхідність додержання таких правил.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 працює на посаді директора ТОВ «ПІВДЕННИЙ ПЕРЕВАЛОЧНИЙ КОМПЛЕКС».

Як свідчать матеріали справи, 18.02.2020 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Гуменюком В.В. складено протокол про адміністративне правопорушення №000706 стосовно ОСОБА_1 та 20.02.2020 р. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №000706 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 78 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч.1 ст. 78 КУпАП, викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів

тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони атмосферного повітря (див. Закони України "Про охорону навколишнього природного середовища", "Про охорону атмосферного повітря").

Предмет посягання - атмосферне повітря. Відповідно до статті 1 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" атмосферне повітря - це життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:

1) викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів;

2) перевищення гранично допустимих рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на атмосферне повітря або вплив фізичних та біологічних факторів на атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у випадках, коли необхідність одержання такого дозволу передбачена законодавством (формальний склад). Відповідно до статті 1 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря" забруднення атмосферного повітря - це змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Порядок проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності, які отримали такі дозволи, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 11 ЗУ "Про охорону атмосферного повітря").

Суб`єкт адміністративного проступку - спеціальний (посадові особи підприємств, установ, організацій, що здійснюють діяльність, пов`язану з викидом забруднюючих речовин в атмосферне повітря або з впливом на неї фізичних та біологічних факторів на його стан).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

У розумінні вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Заперечуючи, що позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 78 КУпАП, ОСОБА_1 у своєму позові наголошував на тому, що відповідачем не розкрито суті правопорушення, вчиненого позивачем та його об`єктивної сторони. Будь-якого розрахунку викидів забруднюючих речовин чи самого використання цих забруднюючих речовин не замірялось, тощо.

Апеляційний суд звертає увагу, що законність та обґрунтованість висновків Акту перевірки, на підставі яких було складено Протокол про адміністративне правопорушення та, відповідно в подальшому прийнято спірну у даній справі Постанову від 20.02.2020р. №000706, перевірялось у судовому порядку Одеським окружним адміністративним судом та П`ятим апеляційним адміністративним судом у межах адміністративної справи №420/7940/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Південний перевалочний комплекс» до Державної екологічної інспекції в Одеській області про визнання протиправним та скасування припису №18/14 від 19.02.2020 року, винесеного також на підставі висновків Акту перевірки №22/14 від 18.02.2020 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2020 р. у справі №420/7940/20 , позов ТОВ «Південний перевалочний комплекс було задоволено, спірний припис скасовано (справа № 420/7940/20).

При цьому, висновуючись щодо протиправності прийнятого припису, у межах справи №420/7940/20 Одеський окружний адміністративний судом виходив з наступних встановлених у ході судового розгляду справи обставин:

- в акті позапланового заходу №22/14 від 18 лютого 2020 року не вказано і жодним доказом при розгляді справи не підтверджено, які речовини надходять в атмосферне повітря внаслідок роботи вказаних в акті об`єктів, чи є такі речовини забруднюючими, в яких обсягах здійснюються викиди забруднюючих речовин, не визначено тип та хімічний склад забруднюючої речовини.

- більшість типів обладнання, що визначені в Акті перевірки та оскаржуваному Приписі, а саме всі бункери відвантаження та навантаження, гараж, механічні майстерні, ємності для масла об`ємом 17 та 24 м. куб., норії відсутні у Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин, затверджених Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 року №317.

Переглядаючи відповідне судове рішення в апеляційному порядку, колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду з вказаними висновками суду першої інстанції погодилась та звернула увагу на те, що аналіз положень Закону України «Про охорону атмосферного повітря» свідчить про те, що отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами необхідно суб`єктам господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин, які справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Отже, законодавець встановив обов`язок отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря тим підприємствам, які експлуатують об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші. Зазначена правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі Ns820/12120/15.

Між тим, як зауважили суди під час розгляду справи № 420/7940/20, в даному випадку відповідачем під час судового розгляду не надано належного документального підтвердження того, що позивачем у його діяльності здійснюються саме викиди забруднюючих речовин, що справляють негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища.

Окрім того, судами було звернуто увагу на те, що під час проведення перевірки ТОВ "Південний перевалочний комплекс" на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства, за наслідками якого складено акт, не було вчинено відповідних дій щодо відбору проб та інструментально-лабораторних вимірювань для з`ясування чи дійсно позивачем здійснюються викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

В свою чергу, з наданих позивачем доказів, а саме: оборотно-сальдових відомостей по рахунку 703 Дохід від реалізації робіт та послуг , а також по субрахунку №203, вбачається, що протягом лютого 2017 - жовтня 2020 року ТОВ «Південний перевалочний комплекс» отримувало доходи тільки від надання в оренду вагонів та транспортних засобів.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що позивач не здійснював такі види діяльності, як надання навантажувально-розвантажувальних послуг третім особам.

Наведені висновки викладені в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2021 р. у справі № 420/7940/20.

З огляду на наведене вище, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції у даній справі - №509/1228/20, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2020р. у справі №420/7940/20, яке набрало законної сили згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2021 р., встановлена помилковість висновків відповідача, що покладені в основу Постанови, що оскаржується щодо порушення ОСОБА_1 , як директором ТОВ «Південний перевалочний комплекс», вимог законодавства щодо порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря або впливу на неї фізичних або біологічних факторів.

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, відповідачем обов`язок, покладений вимогами ч.2 ст. 77 КАС України, виконано не було.

За вказаного, на переконання колегії суддів, відповідачем не доведено наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 78 КУпАП.

З огляду на усе наведене вище, враховуючи встановлені спірні обставини справи, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення від 20.02.2020 року № 000706, винесена державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Одеської області Гуменюком В.В. відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.78 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Виходячи з вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи на які посилався апелянт не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Твердження скаржника про помилковість обґрунтування судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення посиланнями на обставини, встановлені рішенням суду у іншій адміністративній справі - № 420/7940/20 колегія суддів оцінює критично, позаяк скаржником не спростовано у загальному порядку таких обставин, які в свою чергу свідчать на користь позивача у підтвердження відсутності в діях ОСОБА_1 , як директора ТОВ «Південний перевалочний комплекс» складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 78 КУпАП.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) - залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 02 листопада 2021 року у справі № 509/1228/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Градовський Ю.М. Шеметенко Л.П.