Справа № 260/1663/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

20 травня 2022 рокум. Ужгород№ 260/1663/22

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Луцович М.М., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовною заявою Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ш.Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000), де третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Ужгородська міська рада звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов.

19.05.2022 року позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд: зупинити виконання постанови від 19.04.2022 року ВП № 68825473 про стягнення виконавчого збору.

Своє клопотання позивач обґрунтовує тим, що державним виконавцем розпочато примусове виконання постанови ВП № 68825473 від 19.04.2022 року, а тому існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, до набрання чинності рішення по справі, внаслідок вчинення державним виконавцем виконавчих дій на підставі оскаржуваної постанови, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, позивач зазначає, що стягнення коштів з місцевого бюджету до розгляду справи по суті, в першу чергу призведе до паралічу діяльності органу місцевого самоврядування в умовах воєнного стану, а також порушення та обмеження конституційних прав мешканців територіальної громади, визначених Конституцією України.

Згідно з ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи терміновість заявленого клопотання, суд вважає за можливе розглянути його без повідомлення осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши заяву про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя у разі задоволення вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільне та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи призвести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача у разі задоволення позову.

Проаналізувавши мотиви, якими позивач обґрунтовує заявлене клопотання, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав та інтересів без вжиття таких заходів станом на день розгляду і вирішення такої заяви.

Зокрема, позивач зазначає, що державним виконавцем розпочато примусове виконання постанови ВП № 68825473 від 19.04.2022 року. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що станом на дату подання заяви про забезпечення позову, державним виконавцем вжито будь-яких заходів спрямованих на примусове виконання постанови ВП № 68825473 від 19.04.2022 року, накладення арешту на рахунки, тощо. Відсутні такі докази і в матеріалах справи.

Стосовно посилання заявника на те, що стягнення коштів з місцевого бюджету до розгляду справи по суті, в першу чергу призведе до паралічу діяльності органу місцевого самоврядування в умовах воєнного стану, а також порушення та обмеження конституційних прав мешканців територіальної громади, визначених Конституцією України. То суд зазначає, що таке твердження позивача ґрунтується на припущеннях та не підтверджується жодними доказами, при цьому судове рішення не повинно ґрунтуватися на приписах, що прогнозують імовірні порушення з боку відповідача.

Разом з тим, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №826/15718/16).

У зв`язку з наведеним, виходячи із змісту поданої заяви та доводів, наведених позивачем на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, а тому не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Ужгородської міської ради (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Ш.Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000), де третя особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 256 КАС України. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі, якщо ухвалу було оскаржено та не скасовано судом апеляційної інстанції, така ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя М.М. Луцович