Справа № 420/1025/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1025/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 13.10.2021 року № 1001, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 1001 від 13.10.2021 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , громадянину Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву особи без громадянства ОСОБА_1 , громадянина Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на імміграцію в Україну.

В обґрунтування адміністративного позову представник позивача зазначила, що позивач проживає в місті Одеса та з 15.11.2017 року по теперішній час знаходиться у шлюбі з ОСОБА_2 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.11.2021 року позивач ознайомився з рішенням Головного управління ДМС України в Одеській області про відмову у наданні йому дозволу на імміграцію в Україну від 13.10.2021 року № 1001 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію». Представник позивача, що ГУ ДМС України в Одеській області повідомило про те, що відносно позивача прийнято рішення начальника Харківського прикордонного загону про заборону в`їзду в Україну строком на 5 років до 20.04.2024 року. Позивач зазначає, що вказане рішення начальника Харківського прикордонного загону про заборону в`їзду в Україну не може бути законним, оскільки позивач безперешкодно перетинав кордон України 26.09.2019 року. Позивач зазначає, що він в заяві про надання дозволу на імміграцію в Україну не зазначав свідомо неправдиві відомості та не подавав підроблені документи.

Ухвалою суду від 21.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 21.02.2022 року.

10.02.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, з огляду на який Головне управління не визнає даний позов та зазначає, що 22.12.2020 року позивач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання йому дозволу на імміграцію в Україні згідно з п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію». Для встановлення наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію в Україну, відповідачем було направлено запити до Управління СБУ в Одеській області, сектору Інтерполу та Європолу ГУ НП в Одеській області, ВБЗПТЛ ГУ НП в Одеській області та Держприкордонслужби України. Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 03.02.2021 року № 5100.5.3-1043/51.1-21, перевіркою встановлено, що громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , за рішенням начальника Харківського прикордонного загону заборонено на в`їзд в Україну строком на 5 років, до 25.04.2024 року.

У судове засідання 17 травня 2022 року сторони не з`явилися. Про дату, час і місце судового розгляду сповіщалися належним чином та своєчасно.

05.05.2022 року до суду надійшло клопотання представник позивача про розгляд справи без його участі в письмовому провадженні.

Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

09.09.2020 року ОСОБА_1 , громадянин Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_2 строком дії до 08.09.2021 року.

22.12.2020 року ОСОБА_1 , громадянин Сирійської Арабської Республіки, звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про імміграцію», у зв`язку із тим, що перебуває в шлюбі з громадянкою України понад два роки з громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 15.11.2017 року).

Згідно з листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.02.2021 року № 91-2488/0/18-21, громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням начальника Харківського прикордонного загону заборонено в`їзд в Україну строком на 5 років, 25.04.2024 року.

За результатом розгляду вказаної заяви, начальником ГУ ДМС України в Одеській області затверджено висновок, з огляду на який відповідно до п. 4 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію» про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наданні дозволу на імміграцію.

13.10.2021 року ГУ ДМС України в Одеській області прийнято рішення № 1001 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину Сирійської Арабської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про імміграцію», імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Приписами статті 9 Закону України «Про імміграцію» встановлено, що заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто. Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну (далі - іммігранти), поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень (далі - провадження у справах з питань імміграції), а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (далі - Порядок №1983).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2 Порядку №1983, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС або територіальний орган), а саме: одного з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітей і батьків громадян України.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію:

формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, інформацію, зазначену ними у заяві про надання дозволу на імміграцію, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію;

проводять перевірку законності перебування в Україні іммігранта з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система «Аркан»), або шляхом надсилання запитів до Адміністрації Держприкордонслужби;

проводять перевірку даних іммігранта за банками даних Інтерполу з метою отримання інформації, яка є підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію»;

надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам;

здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Положеннями пункту 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит.

Відповідно до пункту 16 Порядку №1983 у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.

Підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію визначені статтею 10 Закону України «Про імміграцію». Так, дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, досудове розслідування якого не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Суд встановив, що оскаржуване рішення про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну від 13.10.2021 року № 1001 прийнято на підставі п. 4 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію» (дозвіл на імміграцію не надається: особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що позивачем надавалися відповідачу свідомо неправдиві відомості, підроблені документи чи документи, що втратили чинність.

Отримання відповідачем відомостей від Державної прикордонної служби України щодо наявності рішення начальника Харківського прикордонного загону про заборону позивачу в`їзду в Україну строком на 5 років не є доказом того, що позивач у заяві повідомив неправдиві відомості чи подав підроблені документи. Вказаний факт є окремою підставою для відмови у наданні дозволу на імміграцію, але не охоплюється приписами п. 4 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про імміграцію».

Таким чином, суд робить висновок про наявність підстав для визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 1001 від 13.10.2021 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , громадянину Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , громадянина Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на імміграцію в Україну, з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн., який має бути стягнутий з відповідача на його користь.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що адміністративний позов належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення від 13.10.2021 року № 1001, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління у справах іноземців та осіб без громадянства Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 1001 від 13.10.2021 року про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , громадянину Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повторно розглянути заяву особи без громадянства ОСОБА_1 , громадянина Сирійської Арабської Республіки, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на імміграцію в Україну, з урахуванням правової оцінки, що надана судом у рішенні.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Відповідач Головне управління Державної міграційної служби, адреса знаходження: (65045, Одеська область, місто Одеса, вул. Преображенська, 44, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 18 травня 2022 року.

Суддя Н.В. Бжассо