Справа № 380/3251/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3251/22
УХВАЛА

з процесуальних питань

17 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Стецишин П.Д.,

з участю представників: позивача Живко О.Б., відповідача Болотіна М.С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Львові клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення без розгляду позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку,

в с т а н о в и в :

На розгляді Львівського окружного адміністративного суду перебуває позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13.

Позовна заява містить клопотання про поновлення строку на оскарження рішення відповідача про виключення з реєстру платника єдиного податку в судовому порядку.

Клопотання обґрунтовує такими обставинами. Про виключення його з реєстру платника єдиного податку він дізнався у грудні 2021 з мобільного додатку «Дія». До того часу жодних повідомлень не отримував. Представником позивача 07.12.2021 скеровано адвокатський запит до відповідача з вимогою надіслати ФОП ОСОБА_1 рішення про виключення його з реєстру платника єдиного податку, яке було надіслано ГУ ДПС у Львівській області листом від 20.12.2021 №36790/6/13-01-24-07. Вважає, що строк на звернення до суду необхідно обчислювати з дня коли він дізнався про прийняте рішення, а саме з 29.12.2021. Просить такий строк поновити.

Ухвалою від 11.02.2022 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 11.02.2022 судом зазначено, що питання поновлення строку звернення до суду буде вирішено судом у підготовчому засіданні.

Відповідачем 21.03.2022 (вх. №21467) подано відзив на позовну заяву та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду відповідач вказує, що позивачу на його поштову адресу ( АДРЕСА_1 ) направлялось рекомендованим листом від 22.12.2018 рішення від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Даний лист повернувся на адресу ГУ ДПС у Львівській області з відміткою «повернено за закінченням встановленого строку зберігання». Посилаючись на пункт 42.2 та абзац другий пункту 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, зазначає про те, що спірне рішення вважається належним чином врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Позивач 17.05.2022 (вх. №34496) подав заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду, в якому ствердив про безпідставність посилання на пункт 42.5 статті 42 Податкового кодексу України, оскільки дана норма введена в дію Законом України №466-ІХ від 16.01.2020. Вважає, що законодавче врегулювання факту належного надсилання вимоги необхідне для можливості пред`явлення такої вимоги до виконання, а не для цілей підрахунку строку на судове оскарження.

Представник позивача просив поновити строк звернення до суду та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, наведених у запереченні.

Представник відповідача вважає строк звернення до суду пропущеним, а відтак просили задовольнити клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, наведених у ньому.

Суд, розглянувши клопотання сторін, перевіривши доводи сторін на їх обґрунтування, дійшов таких висновків.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З наведених норм слідує, що положення КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі Податковий кодекс).

Згідно із пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Абзацами першим - третім пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

За змістом пункту 58.19 статті 58 Податкового кодексу у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно ж до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Застосування норм пунктів 56.18, 56.19 статті 56, пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу в системному зв`язку дає підстави для висновку, що нормою пункту 56.18 встановлено спеціальний строк на оскарження платником податків податкових повідомлень-рішень та інших рішень про нарахування грошових зобов`язань.

Верховний Суд, застосовуючи наведені норми, в постанові від 24.04.2020 у справі №520/6895/19, зробив висновок, що законодавець в абзаці першому пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу під висловом «або інше рішення контролюючого органу» розумів саме рішення контролюючого органу, яке безпосередньо впливає на розмір грошового (податкового) зобов`язання платника податків.

Податковий кодекс не встановлює спеціального строку звернення до суду з позовом про оскарження рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, тому до позовів платників податків про визнання протиправними рішень контролюючого органу про виключення з реєстру платника єдиного податку застосовуються загальні строки звернення до суду, визначені нормами статті 122 КАС України, а не Податкового кодексу.

Саме такий підхід до розуміння норм права щодо строку звернення до суду з позовом про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного із визначенням грошових зобов`язань, викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 у справі №640/20468/18 (адміністративне провадження №К/9901/16396/19).

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку інших рішень контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами про визнання протиправним рішення контролюючого органу у сфері оподаткування.

Таким чином, строк подання позовної заяви про визнання протиправним і скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку, у разі, коли платником податків не використовувалась процедура адміністративного оскарження такого рішення як досудовий порядок вирішення спору, становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Подібна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду, зокрема від 23.04.2021 у справі №380/10006/20 (адміністративне провадження №К/9901/4883/21), від 25.05.2021 у справі №420/8997/20 (адміністративне провадження №К/9901/5822/21), від 30.06.2021 у справі №420/6333/20 (адміністративне провадження №К/9901/6215/21).

Предметом оскарження у справі є рішення ГУ ДФС у Львівській області від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_2 .

Представник відповідача стверджує про направлення спірного рішення ГУ ДФС у Львівській області 22.12.2018 на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На підтвердження цього подав Список №52 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих від 22.12.2018 (згідно до дати відбитку поштового штемпеля).

Рекомендований лист повернувся на адресу податкової служби з відміткою «повернено за закінченням встановлено строку зберігання», копія конверту долучена до матеріалів справи.

Позивач стверджує про те, що він дізнався про існування спірного рішення у грудні 2021 року з додатку «Дія», та отримав таке 29.12.2021, на підтвердження чого подає інформацію, отриману з сайту Укрпошти шляхом відстеження поштового відправлення за трек кодом №096.

Відповідно до відповіді на адвокатський запит представника позивача Живко О.Б. від 07.12.2021, копія рішення від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13 про виключення з реєстру платника єдиного податку ОСОБА_2 , була надіслана податковим органом листом від 20.12.2021 за вих. №36790/6/13-01-24-07.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду з позовом про оскарження рішення відповідача від 21.12.2018 №45864/13-01-51-13.

Суд зазначає, що питання листування платників податків та контролюючих органів унормовано статтею 42 Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Законом №466-ІХ від 16.01.2020 статтю 42 Податкового кодексу доповнено пунктом 42.5, відповідно якого у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (в редакції).

Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин (грудень 2018 року) стаття 42 Податкового кодексу не містила пункту 42.5, на який посилається відповідач, тому доводи відповідача про належне повідомлення позивача зі спірним рішенням не базуються на нормах чинного законодавства і судом до уваги не беруться.

Як встановлено судом, направлена 22.12.2018 контролюючим органом поштова кореспонденція повернулася із зазначенням причини повернення - «за закінченням терміну зберігання». Однак долучені до матеріалів справи копії конверта та список відправлень не містять інформації про зміст такого рекомендованого поштового відправлення.

Крім того, з копії даного конверту не видно повний номер трек-коду відправлення, що унеможливлює відстеження такого.

Тому відсутні будь-які підстави вважати, що позивач міг довідатися про наявність спірного рішення відповідача раніше ніж у грудні 2021 року. Інших доказів повідомлення позивача про наявність такого рішення відповідачем не подано.

Суд зазначає, що органи державної влади повинні уникати проявів надмірного формалізму при реалізації наданих їм повноважень та сприяти іншим учасникам публічних правовідносин у реалізації їх прав, зокрема щодо належного та своєчасного сповіщення про прийняті суб`єктом владних повноважень відносно них рішення.

Ураховуючи вищевикладене, та невжиття контролюючим органом дій щодо реального повідомлення позивача про існування спірного рішення може бути розцінено судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із відповідним позовом.

Дотримуючись позиції Верховного Суду від 27.01.2022 №160/11673/20, з якої вбачається, що задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, зміна сталої судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду, може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду в податкових правовідносинах, які виникли та набули характеру спірних до зміни такої судової практики.

З огляду на встановлені фактичні обставини, що зумовили пропуск позивачем строку для звернення до суду з даним позовом, суд вважає поважними причини пропуску такого та приходить до висновку про необхідність поновлення пропущеного строку на звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення від 21.12.2018 за №45861/13-01-51-13 про виключення з реєстру платника єдиного податку, а тому клопотання позивача підлягає до задоволення. Як наслідок, у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 123, 183, 240, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_2 строку звернення до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про виключення з реєстру платника єдиного податку та поновити такий.

У задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повну ухвалу виготовлено 19 травня 2022 року.

Суддя О.П. Хома