Справа № 460/15557/22
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
Рівненський окружний адміністративний суд в особі судді Поліщук О.В., перевіривши виконання вимог статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України за позовною заявою
до Головного сервісного центру МВС України
про зобов`язання вчинення певних дій,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного сервісного центру МВС України, в якому просить зобов`язати службових осіб відповідача здійснити обмін посвідчення водія на ім`я позивача № НОМЕР_1 , виданого 21.12.2016 в республіці Польща на відповідне українське посвідчення з категоріями А1, А, В1, В, С1, С з відповідними строками дії даних категорій згідно чинного законодавства України - 30 років.
За результатами перевірки матеріалів позовної заяви в порядку статті 171 КАС України, суддя встановив, що адміністративний позов подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (далі іменується Закон України № 3674-VI).
За приписами частини першої статті 4 Закону України № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України №3674-VI передбачено, що розмір судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову, який містить позовну вимогу немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Абзацом 4 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-IX, установлено з 01.01.2022 прожитковий мінімум для працездатних осіб на рівні 2481,00 грн на одну особу.
З матеріалів адміністративного позову встановлено, що позовна заява містить вимогу немайнового характеру. Відтак, позивачу належало сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн. Однак позивачем не додано до адміністративного позову документа про сплату судового збору.
Разом з тим, при поданні позовної заяви позивач одночасно просив звільнити від сплати судового збору, посилаючись на статтю 22 Закону України "Про захист прав споживачів".
Так, за приписами частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Отже, особа звільняється від сплати судового збору на підставі наведеної норми Закону, якщо позов стосується порушення її прав як споживача у спірних правовідносинах.
У розумінні пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Згідно з пунктом 17 цієї статті послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб;
У частині першій статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» наведений перелік прав споживачів, які останні мають під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб.
Випадки порушень прав споживачів окреслені у статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, права споживача вважаються порушеними, якщо: при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; тощо.
З наведеного вбачається, що статус споживача та відповідні права особа набуває у відносинах з виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.
При цьому, як свідчить усталена практика Верховного Суду, захист прав споживачів у судовому порядку здійснюється за правилами цивільного судочинства.
Як убачається з аналізу змісту позовної заяви, предметом позову позивач визначив дії Головного сервісного центру МВС України щодо не здійснення ним обміну посвідчення водія на ім`я позивача № НОМЕР_1 , виданого 21.12.2016 в республіці Польща на відповідне українське посвідчення.
Тобто, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, свідчить про його незгоду з діями відповідача щодо надання ним адміністративних послуг в межах його повноважень, а саме заміни посвідчення водія.
Разом з тим, суд звертає увагу, що правові засади реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері надання адміністративних послуг регулюються Законом України "Про адміністративні послуги" від 06 вересня 2012 року № 5203-VI, а не Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до 1 Закону України "Про адміністративні послуги" адміністративна послуга це результат здійснення владних повноважень суб`єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або здійснення обов`язків такої особи відповідно до закону.
Суб`єкт звернення це фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг, а суб`єкт надання адміністративної послуги це орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб`єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги.
З системного аналізу положень законодавства вбачається, що відповідач не є надавачем послуг у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому у спірних правовідносинах позивач не виступає споживачем відповідних послуг, а є суб`єктом звернення за отриманням адміністративних послуг.
Отже, пред`явлений позов не пов`язаний з порушенням прав позивача, як споживача, відповідно до статей 4, 21 і 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
З наведеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.
Крім того, відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Однак, всупереч вимог вказаних норм КАС України, до позовної заяви додано копії документів, які не засвідчені, як це встановлено Національним стандартом України ДСТУ 4163-2020 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації.
Зокрема, згідно з пунктом 5.26 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2020 Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації, затвердженого наказом від 01.07.2020 № 144 Держспоживстандарту України, відмітку про засвідчення копії документа складають з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.
Встановлено, що позивач до позовної заяви додав не засвідчені належним чином копії документів, що є доказами при розгляді даної адміністративної справи.
За приписами частини першої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.
Керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного сервісного центру МВС України про зобов`язання вчинення певних дій залишити без руху.
Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та окремо не оскаржується.

Суддя О.В. Поліщук