Справа № 500/1845/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1845/22

19 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі, відповідач -2), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії №20 від 06.04.2022 ОСОБА_1 , прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , наступні періоди роботи, а саме: з 15.11.1985 по 04.05.1987 на Чигиринській дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південенергомонтаж»; з 15.05.1996 по 31.10.1996 у Дніпропетровському виробничому об`єднанні птахівної промисловості племптахорадгосп Новомосковський; з 01.03.1989 по 31.05.1989 на Зборівському цегельному заводі; з 16.08.1993 по 31.12.1993 у селянській спілці Золотий колос (із врахуванням кількості відпрацьованих трудоднів); період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі, та призначити пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 24.01.2022.

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком протиправним, оскільки, згідно поданих ним документів, а саме трудової книжки, відповідних довідок, свідоцтва, повністю підтверджується факт його навчання та роботи, що і слугувало підставою звернення з даним позовом до суду. Просить врахувати, що на час встановлення інвалідності позивачу виповнилося 59 років, і враховуючи вимоги чинного пенсійного законодавства, він має право на пенсію по інвалідності за наявності 14 років страхового стажу.

Ухвалою суду від 20.04.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачам встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Вказану ухвалу суду відповідачі отримали 20.04.2022, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного листа. У встановлений судом строк відзивів на позовну заяву до суду не надходило.

Частиною п`ятою ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань у розумінні вказаної статті до суду не надходило, розгляд даної справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що відповідно до Виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №437725, позивачу встановлено III групу інвалідності (дата огляду 24.01.2022).

29.03.2022 позивач звернувся у Відділ обслуговування громадян №5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

За принципом екстериторіальності заява позивача розглядалася спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по інвалідності №20 від 06.04.2022. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 11 років 24 дні (при необхідному 14 років). У вказаному рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 04.01.1987 по 04.05.1987, оскільки нечитабельна печатка, період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996, оскільки відсутнє рішення комісії присвоєння кваліфікації. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.

Листом від 08.04.2022 №1900-0208-8/9885 Відділу обслуговування громадян №5 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, позивача було повідомлено про відмову у призначенні пенсії по інвалідності у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Даним повідомленням до страхового стажу не зараховано період роботи з 15.11.1985 по 04.05.1987, оскільки у записі про звільнення з роботи не читається відбиток печатки; період роботи з 16.08.1993 по 31.12.1993 у селянській спілці "Золотий колос", період роботи у племптахорадгоспі "Новомосковський" з 15.05.1996 по 31.10.1996.

Оскільки до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховані періоди з 15.11.1985 по 04.05.1987 на Чигиринській дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південенергомонтаж», з 15.05.1996 по 31.10.1996 у Дніпропетровському виробничому об`єднанні птахівної промисловості племптахорадгоспі Новомосковський; з 01.03.1989 по 31.05.1989 на Зборівському цегельному заводі; з 16.08.1993 по 31.12.1993 у селянській спілці Золотий колос (із врахуванням кількості відпрацьованих трудоднів), період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі, Закон №1788) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі, Закон №1058).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058).

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Періоди роботи позивача з 15.11.1985 по 04.05.1987 на Чигиринській дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південенергомонтаж»; з 15.05.1996 по 31.10.1996 у Дніпропетровському виробничому об`єднанні птахівної промисловості ПЛЕМПТАХОРАДГОЗ Новомосковський, з 01.03.1989 по 31.05.1989 на Зборівському цегельному заводі підтверджуються записами в трудовій книжці позивача, довідкою від 31.10.1996 №261, довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 28.03.2022 №16, довідкою від 28.03.2022 №18.

Разом з тим, суд проаналізував положення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства Юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі Інструкція № 58), та зазначає наступне.

Пунктами 2.2 - 2.3 Інструкції № 58, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не заносяться. Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується « 05.01.1993».

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис.

Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.6 Інструкції № 58).

Отже, з вище наведених норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Суд вважає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Дана позиція кореспондується з позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу "належного урядування", зокрема, у справі "Лелас проти Хорватії" (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу" (пункт 74).

Таким чином, суд вважає, що наведені відповідачем доводи щодо нечитабельної печатки є формальними та не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації її права на соціальний захист.

Щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі, суд зазначає, що статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується будь-яка робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків а також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації, перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

З аналізу вказаних норм, не вбачається необхідним для підтвердження періоду навчання зазначення рішення комісії про присвоєння кваліфікації.

Період навчання позивача з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі підтверджується Свідоцтвом про навчання №034617.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника.

Відповідно до пункту 2 Основних положень трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно пункту 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в такому порядку: загальна кількість відпрацьованих людино-днів ділиться на 25,4.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є виконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

При цьому, суд вважає, що обчислення страхового стажу колгоспника у разі невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві проводиться за фактичною тривалістю у визначеному порядку.

Так, з довідки Пліснянського старостинського округу Зборівської міської ради Тернопільського району Тернопільської області від 29.03.2022 вбачаються відомості про кількість вироблених трудоднів (людиноднів), трудову участь в колгоспному виробництві, зокрема, за 1993 рік - 255 вироблених трудоднів з 200 встановленого мінімуму.

Отже, суд вважає, що надані позивачем документи підтверджують обставини виробітку встановленого у господарстві мінімуму трудової участі за 1993 рік.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що частиною четвертою ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Частиною першою та другою ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 15.11.1985 по 04.05.1987 на Чигиринській дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південенергомонтаж»; з 15.05.1996 по 31.10.1996 у Дніпропетровському виробничому об`єднанні птахівної промисловості ПЛЕМПТАХОРАДГОЗ Новомосковський; з 01.03.1989 по 31.05.1989 на Зборівському цегельному заводі; з 16.08.1993 по 31.12.1993 у селянській спілці Золотий колос; період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі, та повторно розглянути заяву позивача від 29.03.2022 про призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Крім цього, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ПФУ в Тернопільській області, оформлене повідомленням про відмову в призначенні пенсії від 08.04.2022 №1900-0208-8/9885, оскільки даним повідомленням позивачу відмовлено у зарахуванні до стажу роботи періоди, які не відображені у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №20 від 06.04.2022.

При цьому в силу положень частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в порядку, передбаченому частиною третьою ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області №520 від 06.04.2022 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, оформлене повідомленням про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 08.04.2022 №1900-0208-8/9885.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи:

з 15.11.1985 по 04.05.1987 на Чигиринській дільниці Печерського будівельно-монтажного управління «Південенергомонтаж»; з 15.05.1996 по 31.10.1996 у Дніпропетровському виробничому об`єднанні птахівної промисловості племптахорадгосп Новомосковський; з 01.03.1989 по 31.05.1989 на Зборівському цегельному заводі; з 16.08.1993 по 31.12.1993 у селянській спілці Золотий колос (із врахуванням кількості відпрацьованих трудоднів); період навчання з 01.09.1995 по 30.06.1996 у Зборівському профтехучилищі, та повторно розглянути заяву позивача від 29.03.2022 про призначення пенсії по інвалідності.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 19 травня 2022 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль,46001 ),

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: вул. Генерала Батюка, 8, м. Слов`янськ, Донецька область,84121 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.