Справа № 200/12290/21
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2022-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2022 року Справа№200/12290/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в загальному позовному провадженні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не врахування при призначенні йому пенсії у трудовий (страховий) стаж періоду навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52, а також не врахування довідок про заробітну плату: № 199 від 21 березня 2019 року - за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року - за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року - за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 11 квітня 2021 року із урахуванням у загальному трудовому (страховому) стажі періоду навчання останнього з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52, а також з урахуванням довідок про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

13 березня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, до якої, крім іншого, додав довідки про заробітну плату: № 199 від 21 березня 2019 року за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року.

За результатом вказаної заяви у призначені пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку із недостатністю необхідного пільгового стажу за списком № 2. При цьому оригінали наданих позивачем пільгових довідок щодо роботи за списком № 2, а також зазначені вище довідки про заробітну плату не були повернуті позивачеві після прийняття рішення про відмову призначенні пенсії.

11 квітня 2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за результатом розгляду якої йому було призначено пільгову пенсію, але при цьому не було враховано до страхового стажу період навчання позивача в ПТУ № 52 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року та не враховано довідки про заробітну плату за періоди його роботи до 2000 року, подані ним пенсійному органу ще у березні 2020 року.

Позивач подав до управління заяву про повернення оригіналів довідок, наданих 13 березня 2020 року при первісному зверненні, які були повернуті йому управлінням разом із листом від 21 квітня 2021 року разом, в якому управління зазначило, що довідки про заробітну плату будуть враховані після отримання інформації з висновками проведених перевірок цих довідок.

Після того як пройшло більш ніж 3 місяці, а перерахунок призначеної позивачу пенсії не був здійснений, ОСОБА_1 через свого представника звернувся із адвокатським запитом до управління щодо результатів перевірки довідок про заробітну плату та щодо здійснення/не здійснення перерахунку пенсії із врахуванням цих довідок, у відповідь на який 18 серпня 2021 року управління надало відповідь, в якій зазначило, що разом із заявою про призначення пенсії від 11 квітня 2021 року позивачем не було надано довідки про заробітну плату до 1 липня 2000 року, тому управлінням не були зараховані зазначені позивачем довідки при призначенні йому пенсії.

Також позивач у позові вказує, що при його первісному зверненні у березні 2020 року із заявою про призначення пенсії працівник управління звернув увагу ОСОБА_1 , що в атестаті № 8265 від 6 липня 1981 року, виданому позивачеві ПТУ № 52 м. Маріуполя, його прізвище зазначено як « ОСОБА_2 », а у паспорті « ОСОБА_3 », у зв`язку із чим йому було рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності атестату саме позивачеві ОСОБА_1 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 17 червня 2020 року, справа № 265/2878/20, заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому вказаного атестату було задоволено та встановлено такий факт.

12 червня 2021 року через вебпортал Пенсійного фонду позивач надав копію зазначеного судового рішення із відміткою про набрання ним законної сили, але період його навчання ПТУ № 52 м. Жданова і після 12 червня 2021 року не був зарахований у його трудовий стаж.

Позивач вважає дії відповідача щодо не неврахування при призначенні йому пенсії до його трудового (страхового) стажу періоду навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року та довідок про заробітну плату до 2000 року - протиправними та такими, що порушують його право на належний соціальний захист (а.с. 1-5).

Ухвалою суду від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 31-32).

28 жовтня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому управління заперечує проти задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

13 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою № 3717 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», до якої додав, крім іншого, довідки про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року; № 200 від 21 березня 2019 року, видані «Маріупольським заводом важкого машинобудування» за періоди роботи з лютого 1986 року по грудень 1991 року та з січня 1992 року по грудень 1993 року; довідку № 1 від 28 березня 2019 року, видану ПрАТ «Маріупольським термічним заводом», за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року та архівну довідку № 11 від 13 січня 2020 року, видану ТОВ «Бізнес-Архів» за період роботи з липня 1981 року по серпень 1982 року.

За результатом розгляду заяви позивача від 13 березня 2020 року було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 37 років 4 місяці 20 днів, пільговий стаж за списком № 2 - 8 років 8 місяців. Зниження пенсійного віку позивача становило 3 роки. Рішенням № 3717 від 17 березня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Рішення про відмову в призначенні пенсії направлялось 18 березня 2021 року було направлено ОСОБА_1 поштою. Так як за заявою ОСОБА_1 від 13 березня 2020 року було винесено Рішення про відмову в призначенні пенсії, то довідки про заробітну плату управлінням на перевірку не направлялись у зв`язку із відсутністю такої потреби.

Також зазначено, що оригінали довідок про заробітну плату позивача були повернуті останньому за його заявою.

11 квітня 2021 року позивачем через Вебпортал Пенсійного фонду України була подана заява № 3494 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, за результатом розгляду якої йому було призначено пільгову пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (список № 2), але період навчання ОСОБА_1 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року не був зарахований до страхового стажу позивача у зв`язку із тим, що зазначені в атестаті № 8265 від 6 липня 1981 року прізвище та прізвище позивача за паспортом не співпадали: в атестаті зазначено « ОСОБА_2 », в паспорті « ОСОБА_3 ».

Також у відзиві вказано, що довідки про заробітну плату №№ 199, 200 від 21 березня 2019 року та № 1 від 28 березня 2019 року будуть враховані управлінням після надходження акту перевірки від контрольно-перевірочного відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, так як відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 64 Закону № 1058, п. 4.2 Порядку надання та оформлення документів для призначення пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 22-1 Пенсійний фонд має право отримувати від підприємств, організацій незалежно від форм власності відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інших відомостей, необхідних для виконання ними функцій, передбачених цим Законом.

Отже, управління діяло в межах своїх повноважень та підставі діючого законодавства України (а.с. 37-40).

2 листопада 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивача, в якій зазначено про отримання ним відзиву на позов від відповідача, а також про те, що доводи, вказані у відзиві на його позов, жодним чином не спростовують доводи, викладені ним у позовній заяві (а.с. 103).

Ухвалою суду від 15 листопада 2021 року вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у справі на 9 грудня 2021 року (а.с. 105).

Ухвалою суду від 9 грудня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 10 січня 2022 року (а.с. 105).

10 січня 2022 року сторони у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином.

В адміністративному позові та заяві від 2 листопада 2021 року позивач просить суд розглянути справу без його участі (а.с. 1-6, 103).

Від відповідача заяв з приводу неявки представника управління в судове засідання до суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є органом державної влади та належним відповідачем у справі (а.с. 104).

Відповідно до пояснень сторін, 13 березня 2020 року позивач звернувся до управління із заявою про призначення пенсії, до якої додав (крім іншого):

- трудову книжку НОМЕР_2 (а.с. 11-12);

- довідку № 199 від 21 березня 2019 року, видану позивачеві ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року (а.с. 19, 44);

- довідку № 200 від 21 березня 2019 року, видану позивачеві ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1992 року по грудень 1993 року (а.с. 20, 58);

- довідку № 1 від 28 березня 2019 року, видану позивачеві ПАТ «Маріупольський завод важкого машинобудування», про заробітну плату для обчислення пенсії за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року (а.с. 45);

- архівну довідку № 11 від 13 січня 2020 року, видана ТОВ «Бізнес-Архів» за період з липня 1981 року по серпень 1982 року (а.с. 16);

- атестат № 8265 від 6 липня 1981 року про період навчання ПТУ № 52 м. Жданова (а.с. 13, 53, 85).

Як вбачається з трудової книжки позивача (запис № 1) у період з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року позивач навчався у Жданівському технічному училищі № 52, підстава внесення запису атестат № 8265 від 6 липня 1981 року. Запис зроблений Жданівським спецуправлінням № 128 тресту «Азовсталь конструкція», куди позивач був прийнятий на роботу 8 липня 1981 року (а.с. 10).

Рішенням управління № 3717 від 17 березня 2020 року відмовлено у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах за відсутністю необхідного пільгового стажу за списком № 2 (а.с. 14, 38-40).

29 квітня 2020 року позивач звернувся (за його поясненням по рекомендації працівника управління) із заявою до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме для встановлення факту належності атестату № 8265 від 6 липня 1981 року позивачеві ОСОБА_1 , при цьому у заяві ним було зазначено зацікавлену особу - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 22).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 17 червня 2020 року, справа № 265/2878/20, яке набрало законної сили 6 серпня 2020 року, задоволено заяву позивача та встановлено, що атестат № 8265 від 6 липня 1981 року, виданий Міським професійно-технічним училищем № 52 міста Жданов Донецької області на ім`я ОСОБА_1 , дійсно належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцеві міста Маріуполя Донецької області. Як вбачається з даного судового рішення Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, до якого позивач звертався у березні 2020 року із заявою про призначення пенсії, у справі брало участь як заінтересована особа (а.с. 22-24).

6 квітня 2021 року позивач звернувся до управління із заявою (вх. № 1545/І-0580-21) про повернення оригіналів пільгових довідок та довідок про заробітну плату, наданих відповідачу у березні 2020 року при первісному зверненні за призначенням пенсії за його поясненням у зв`язку із відсутністю необхідності їх знаходження в пенсійному органі, так як усі пенсійні справи формуються в електронному вигляді (а.с. 2, 14, зв.бік а.с. 99).

11 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача через Вебпортал Пенсійного фонду України із заявою № 3494 про призначення пенсії за віком (а.с. 65, 94, 14, 65).

За результатом розгляду зазначеної заяви позивачеві 16 квітня 2021 року було призначено пенсію віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 5 лютого 2021 року (а.с. 14, зв.бік а.с. 99, 25, 95).

При розрахунку розміру пенсії позивача у квітні 2021 року пенсійним органом було враховано середньомісячний заробіток для обчислення пенсії, розрахований за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2020 року за даними персоніфікованого обліку (зв.бік а.с. 99).

За поясненням відповідача, довідки про заробітну плату позивача за періоди його роботи до 1 липня 2000 року, надані останнім управлінню у березні 2020 року, не були враховані пенсійним органом у квітні 2021 року при розрахунку середньомісячного заробітку для обчислення пенсії позивачеві, так як на час прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії управлінням не було отримано акту перевірки від контрольно-перевірочного відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 99-100).

Крім цього, при призначенні позивачеві пенсії за віком до його трудового (страхового) стажу пенсійним органом не було зараховано період навчання в ПТУ № 52 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року, так як (за поясненням відповідача) в наданому ОСОБА_1 атестаті № 8265 від 6 липня 1981 року зазначено прізвище « ОСОБА_2 », а прізвище позивача у паспорті зазначено як « ОСОБА_3 », отже, наданий позивачем атестат не підтверджує факт навчання ОСОБА_1 в ПТУ № 52 у період з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року (зв.бік а.с. 99).

Пояснень з приводу не зарахування до трудового (страхового) стажу позивача періоду його навчання в ПТУ № 52 на підставі записів у трудовій книжці позивача відповідачем суду не надано; щодо не врахування при розгляді заяви позивача Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 червня 2020 року відповідач у відзиві на позов пояснень не навів, але у листі, направленому позивачеві у відповідь на його запит, вказано, що копію судового рішення від 17 червня 2020 року по справі № 265/2878/20 було отримано Головним управлінням від відповідача не в порядку, передбаченому ст. 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 1.5, п. 2.9 та п. 2.23 Порядку № 22-1 (а.с. 18).

21 квітня 2021 року головою комісії з припинення Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на заяву позивача від 6 квітня 2021 року (про повернення довідок, доданих ним до заяви про призначення пенсії від 13 березня 2020 року) була надана відповідь (отримана позивачем у травні 2021 року), в якій зазначено, що у квітні 2021 року за заявою позивача йому призначено пенсію відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 розділу XIV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 5 лютого 2021 року. Заробіток для обчислення пенсії враховано за період з 1 липня 2000 року по 31 липня 2020 року на підставі індивідуальних даних системи персоніфікованого обліку. Також повідомлено, що згідно абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата за період страхового стажу до 1 липня 200 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату, виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Також зазначено, що врахувати довідки про заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року управління зможе лише після отримання інформації з висновками проведених перевірок наданих довідок. Разом із листом позивачеві були повернуті оригінали наданих ним 3 березня 2020 року довідок, зокрема й довідок: №№ 199, 200 від 21 березня 2019 року та № 1 від 28 березня 2019 року (а.с. 14-15, зв.бік а.с. 99).

Як встановлено судом, копії зазначених довідок наявні в матеріалах пенсійної справи позивача (а.с. 42-45, 58).

12 червня 2021 року позивач через Вебпортал Пенсійного фонду України (вх. № ВЕБ-05001-Ф-С-21-053292) направив відповідачеві копію Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 червня 2020 року (а.с. 3, 18).

6 серпня 2021 року позивач через свого представника звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо результатів перевірки наданих ним у березні 2020 року довідок про заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року та про перерахунок пенсії із врахуванням цих довідок та атестату від 6 липня 1981 року (разом із Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 червня 2020 року) (а.с. 2, 15).

18 серпня 2021 року у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що додані позивачем до заяви від 13 березня 2020 року про призначення пенсії за віком довідки про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року № 200 від 21 березня 2019 року, за періоди роботи з лютого 1986 року по грудень 1991 року та з січня 1992 року по грудень 1993 року; довідка № 1 від 28 березня 2019 року за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року, управлінням на перевірку не направлялись, так як рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії було прийнято у зв`язку із відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу. Зазначено, що за заявою позивача оригінали цих довідок згодом були повернуті позивачеві. Вказано, що у квітні 2021 року за заявою позивача від 11 квітня 2021 року пенсійним органом йому було призначено з 5 лютого 2021 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та що довідки про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року, № 1 від 28 березня 2019 року - до заяви від 11 квітня 2021 року позивачем не додавались; що період навчання позивача в ПТУ № 52 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року до трудового (страхового) стажу не було зараховано, так як подана ним через Вебпортал Пенсійного фонду України заява від 12 червня 2021 року із долученою до неї копією Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 червня 2020 року, розглядалась управлінням відповідно до Закону України «Про звернення громадян», отже, не розглядалась як заява про перерахунок його пенсії з додаванням стажу відповідно до ст. 43 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як не відповідала вимогам п. 1.5, п. 2.9 та п. 2.23 Порядку № 22-1. Позивачу було рекомендовано звернутись до сервісного центру Пенсійного фонду України за фактичним місцем проживання із належною заявою про перерахунок пенсії з додаванням стажу та зміною заробітку, долучивши при цьому оригінали документів про стаж та заробіток, зокрема, атестат № 8265, судове рішення та оригінали довідок про заробітну плату, або подати таку заяву та пакет необхідних документів через Вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (а.с. 16-18).

Як слідує із зазначеного відповідачем у відзиві на позов, станом на час розгляду справи акт перевірки довідок позивача про заробітну плату посадовими особами Головного управління не складено.

Будучи не згодним із не зарахуванням відповідачем до його трудового (страхового) стажу періоду навчання в ПТУ № 52 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року та з не врахуванням при розрахунку розміру пенсії заробітної плати за періоди його роботи з лютого 1986 року по грудень 1991 року, з січня 1992 року по грудень 1993 року; з січня 1994 року по жовтень 1994 року на підставі наданих ним довідок про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року, № 1 від 28 березня 2019 року, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, в якому надано офіційне тлумачення положення ст. 1 Конституції України, однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій з коштів Пенсійного фонду регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон № 1058-IV).

Відповідно до ст. 8 Закон № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст. 28 цього Закону.

Частиною 3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Визначаючись щодо правомірності/неправомірності не врахування пенсійним органом заробітної плати позивача за періоди його роботи з лютого 1986 року по грудень 1991 року, з січня 1992 року по грудень 1993 року; з січня 1994 року по жовтень 1994 року на підставі наданих ним довідок про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року, № 1 від 28 березня 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами […] для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (в редакції, яка діяла станом на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року, за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Як встановлено судом, оригінали довідок про заробітну плату позивача № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року та № 1 від 28 березня 2019 року були подані ним пенсійному органу у березні 2020 року та їх копії містяться в матеріалах пенсійної справи позивача (в тому числі і в її електронній формі) (а.с. 38-40, 42-45, 58, 69-72, 90).

Відповідно до змісту вказаних довідок, ці довідки відповідають вимогам, наведеним у пп. 3 п. 2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1.

Згідно п. 2.23 Порядку № 22-1 при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених, в тому числі органом, що призначає пенсію.

Отже, врахування наданих позивачем довідок при визначенні пенсійним органом розміру призначеної йому пенсії може мати місце і у випадку не залишення їх оригіналів у пенсійній справі.

Суд зауважує, питання правомірності врахування наданих позивачем довідок про заробітну плату за період його роботи до 1 липня 2000 року (за наявними в пенсійній справі копіями) не заперечується і відповідачем по справі, який у відзиві на позов зазначив, що зазначені довідки будуть враховані управлінням після надходження акту перевірки від контрольно-перевірочного відділу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, отже питання правомірності врахування заробітної плати позивача за періоди до 1 липня 2000 року на підставі наявних у пенсійній справі копій довідок про заробітну плату (за відсутності їх оригіналів) - не є спірним у цій справі.

Крім цього суд зауважує, що відповідно до матеріалів справи під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії від 11 квітня 2021 року оригінали вказаних довідок були наявні в пенсій справі ОСОБА_1 і лише згодом повернуті останньому.

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб-підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Як встановлено судом, відомості, наведені у довідках про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року, № 1 від 28 березня 2019 року, відповідачем не були перевірені згідно п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV та п. 4.3 Порядку № 22-1, а пенсія позивачеві була призначена без їх врахування.

Суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат у належному розмірі не може бути поставлено у залежність від виконання/не виконання органами Пенсійного фонду України своїх прав та обов`язків - в тому числі стосовно перевірки обґрунтованості та достовірності наданих особою документів, а обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права особи, яка звертається до суду за захистом цього права.

З урахуванням наведеного, керуючись визначеним у ст. 8 Конституції України принципом верховенства права та встановлених ст. 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, беручи до уваги, що доказів на підтвердження недостовірності відомостей, наведених у довідках про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року, № 200 від 21 березня 2019 року, № 1 від 28 березня 2019 року відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача на отримання належного та своєчасного пенсійного забезпечення, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не врахування довідок про заробітну плату: № 199 від 21 березня 2019 року - за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року - за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року - за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року та в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 11 квітня 2021 року із урахуванням довідок про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року - підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо не врахування при призначенні йому пенсії у трудовий (страховий) стаж періоду навчання ОСОБА_1 з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 та в частині зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок пенсії позивачу з 11 квітня 2021 року із урахуванням у загальному трудовому (страховому) стажі періоду навчання останнього з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше […].

Відповідно до п. «д» ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР, час навчання в професійно-технічному учбовому закладі зараховується в трудовий стаж учня, слухача, у тому числі в стаж роботи за фахом, яка надає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу по придбаній професії не перевищує 3 місяці.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно пп. «б» п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань 20 червня 1974 року № 162 (яка діяла станом на час внесення запису про навчання позивача до трудової книжки), у трудові книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком із посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів наступних документів наступні записи: […] про час навчання у професійно-технічних та інших училищах, на курсах та школах з підвищення кваліфікації, з перекваліфікації та підготовки кадрів.

Як вбачається з матеріалів справи трудова книжка позивача містить відомості (запис № 1) про те, що позивач у період з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року навчався у Жданівському технічному училищі № 52, підстава внесення запису атестат № 8265 від 6 липня 1981 року. Запис зроблений Жданівським спецуправлінням № 128 тресту «Азовсталь конструкція», куди позивач був прийнятий на роботу 8 липня 1981 року (а.с. 10).

Отже, запис у трудовій книжці позивача щодо періоду його навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року відповідає вимогам пп. «б» п. 2.17 Інструкції № 162.

Як наслідок, період навчання позивача в Жданівському технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області) підлягав зарахуванню до трудового (страхового) стажу позивача на підставі записів, що містяться у його трудовій книжці.

Також суд зазначає, що у випадку виникнення необхідності перевірки відомостей щодо періоду навчання позивача (або їх уточнення) та виникнення сумнівів у пенсійного органу у належності наданого атестату № 8265 від 6 липня 1981 року позивачеві, управління відповідно до п. 1.9 Порядку № 22-1, згідно якого у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Суду не надано доказів на підтвердження повідомлення пенсійним органом позивача про необхідність надати докази на підтвердження належності атестату № 8265 від 6 липня 1981 року позивачеві.

Крім цього, судом встановлено, що у судовому розгляді цивільної справи № 265/2878/20, за результатом якої Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області 17 червня 2020 року було прийнято рішення (набрало законної сили 6 серпня 2020 року) щодо належності ОСОБА_1 атестату № 8265 від 6 липня 1981 року, виданого Міським професійно-технічним училищем № 52 міста Жданова Донецької області на ім`я ОСОБА_1 , - Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, до якого позивач звертався у березні 2020 року із заявою про призначення пенсії, брало участь як заінтересована особа (а.с. 22-24).

Отже, про наявність зазначеного рішення управління було обізнано з дати його прийняття.

Більш того, 12 червня 2021 року, тобто у термін до 3-х місяців з дня звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії від 11 квітня 2021 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України (вх. № ВЕБ-05001-Ф-С-21-053292) направив відповідачеві копію Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 17 червня 2020 року (а.с. 3, 18).

Отже, за висновком суду період навчання позивача з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року в Жданівському технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області) за результатом розгляду заяви позивача від 11 квітня 2021 року мав бути зарахований відповідачем до трудового (страхового) стажу позивача з дня призначення йому пенсії з 5 лютого 2021 року.

При цьому суд зауважує, що питання зарахування зазначеного періоду навчання до пільгового стажу позивача за списком № 2 не є спірним в межах цієї справи.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій пенсійного органу щодо не врахування при призначенні йому пенсії у трудовий (страховий) стаж його періоду навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області) та в частині зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок пенсії позивачу з 11 квітня 2021 року із урахуванням у загальному трудовому (страховому) стажі періоду навчання останнього з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області) - підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд зобов`язати відповідача здійснити не лише перерахунок призначеної йому з 5 лютого 2021 року пенсії з врахуванням довідок про заробітну плату за періоди до 1 липня 2000 року та із зарахуванням до його трудового (страхового) стажу періоду його навчання, а й виплату перерахованої пенсії.

Разом із цим питання в и п л а т и перерахованої (на підставі цього судового рішення) пенсії не є спірним в межах цієї справи, а отже, є передчасним.

Як наслідок позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з квитанції про сплату судового збору № 0.0..1 від 1 вересня 2021 року (а.с. 7) позивач при зверненні до суду із даним позовом сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи, що основні позовні вимоги позивача (щодо визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії) за висновком суду є такими, що підлягають задоволенню, а позовні вимоги позивача, у задоволенні яких суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні (в частині зобов`язання відповідача здійснити виплату перерахованої пенсії), є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати останнього в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 12, 72-78, 90, 94, 132, 134, 139, 205, 244-246, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо:

- неврахування при визначенні трудового (страхового) стажу при призначенні ОСОБА_1 пенсії періоду його навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області);

- не врахування при розгляді заяви ОСОБА_1 від 11 квітня 2021 року довідок: № 199 від 21 березня 2019 року про заробітну плату за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року про заробітну плату за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року про заробітну плату за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового (страхового) стажу ОСОБА_1 період його навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 з 5 лютого 2021 року пенсії із урахуванням у загальному трудовому (страховому) стажі періоду його навчання з 1 вересня 1979 року по 6 липня 1981 року у Жданівському професійному технічному училищі № 52 (Технічному училищі № 52 м. Жданова Донецької області) та із врахуванням довідок про заробітну плату № 199 від 21 березня 2019 року про заробітну плату за період з лютого 1986 року по грудень 1991 року; № 200 від 21 березня 2019 року про заробітну плату за період з січня 1992 року по грудень 1993 року; № 1 від 28 березня 2019 року про заробітну плату за період з січня 1994 року по жовтень 1994 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84116, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 10 січня 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 лютого 2022 року.

Суддя Н.П. Волгіна