Справа № 480/13373/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Головне управління ДПС у Сумській області (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейжи" (далі по тексту - відповідач, ТОВ "Пейжи"), в якій просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_1 ; валюта рахунку - 980-українська гривня;
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_2 ; валюта рахунку - 980-українська гривня;
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_3 ; валюта рахунку - 980-українська гривня.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 10 370,00 грн. Вказана заборгованість виникла в результаті несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки. З метою погашення боргу відповідачу виставлена податкова вимога, проте сума боргу залишилась несплаченою.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Крім того попереджено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «ПЕЙЖИ» 02.04.2019 року зареєстровано юридичною особою та є платником податків (а.с. 45).
У відповідача наявний податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг) (код податку 14060100) загальною сумою 10 370,00 грн., що підтверджується витягом з інтегрованої картки платника податків та податковим розрахунком (а.с. 5, 10-12).
Податкові зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг) відповідачу були нараховані відповідно до податкових повідомлень-рішень:
Дані податкові повідомлення-рішення направлялися рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, проте повернуті до контролюючого органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 13, 15, 18, 20, 20 (зворотній бік), 23, 23 (зворотній бік), 25, 27, 29, 31). Доказів, що вище зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувались відповідачем в адміністративному чи судовому порядку, суду надано не було.
У відповідності до ст. 59 Податкового кодексу України, контролюючим органом до відповідача направлялася податкова вимога форми "Ю" від 05.03.2020 року № 3312-10 (а.с. 35), яка також направлялася рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, однак була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 35).
Таким чином станом на дату подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг) (код податку 14060100) в сумі 10 370,00 грн.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами ст. 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1. - 54.3.6. п. 54.3. статті 54 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За приписами п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином суд зазначає, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими. При цьому оскільки в матеріалах справи відсутні докази оскарження вище зазначених податкових повідомлень-рішень в адміністративному чи судовому порядку, визначені ними суми грошового зобов`язання є узгодженими та набули статусу податкового боргу.
Відповідно до ст. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що у зв`язку з несплатою ТОВ «ПЕЙЖИ» в установлені строки узгодженої суми податкового зобов`язання, позивачем на адресу відповідача була направлена податкова вимога форми "Ю" від 05.03.2020 року № 3312-10, в якій було визначено суму податкового боргу на момент винесення податкової вимоги у розмірі 3 060,00 грн. (а.с. 35). Дана вимога направлялася рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, однак була повернута до контролюючого органу з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 35). Докази оскарження зазначеної вимоги в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до розрахунку податкового боргу та витягу з картки платника слідує, що заборгованість відповідача залишається не сплаченою з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарі (робіт, послуг) (код податку 14060100) в сумі 10 370,00 (а.с. 5, 10-12).
Виходячи з положень п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Беручи до уваги, що відповідач, у встановлені законодавством строки, не сплатив податковий борг в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області є обгрунтованими та підлягають задоволенню в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ», за рахунок коштів на рахунках у банках, обслуговуючих такого платника податків та готівки, що належить такому платнику податків податковий борг загальною сумою 10 370,00 грн.
Щодо позовних вимог про накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ» в загальній сумі 10 370,00 грн., які знаходяться на відкритих рахунках у банках. суд зазначає наступне.
Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені статтею 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України).
Визначення адміністративного арешту, як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.
Отже, норми статті 94 Податкового кодексу України регулюють застосування будь-якого адміністративного арешту незалежно від його предмета.
Згідно із пунктом 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки.
Відповідно до абзацу другого підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Водночас Податковим кодексом України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 цього Кодексу.
Так, відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків.
Як на підтвердження наявності підстав для застосування арешту коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ» позивачем надано суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ» не має у власності нерухомого майна (а.с. 34).
Разом з тим позивачем було надано суду лист Територіального сервісного центра МВС №5946 від 17.07.2021 р. № 31/18-5946-2705, відповідно до якого, згідно з обліковими даними ЄДР МВС станом на 15.07.2021 р. у ТОВ «ПЕЙЖИ» відсутні транспортні засоби зареєстровані на території України (а.с. 36).
Отже, у платника податків відсутнє майно, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, що є підставою для накладання арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться на рахунках у банках.
За наведених обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області щодо накладення арешту на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ» в загальній сумі 10 370,00 грн. (десять тисяч триста сімдесят гривень 00 коп.), які знаходяться на відкритих рахунках у банках, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙЖИ» про стягнення податкової заборгованості та накладення арешту задовольнити.
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_1 ; валюта рахунку - 980-українська гривня;
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_2 ; валюта рахунку - 980-українська гривня;
МФО банку - 320627; назва банку - АТ «СБЕРБАНК»; номер рахунку - НОМЕР_3 ; валюта рахунку - 980-українська гривня.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек