Справа № 200/9085/20-а
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 травня 2022 року

м. Київ

справа № 200/9085/20-а

адміністративне провадження № К/990/5100/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,

суддів: Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року

у справі №200/9085/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізький районний суд Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2022 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом надання обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви, та уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням.

Належним чином завірену копію указаної ухвали скаржником отримано 21 квітня 2022 року, що підтверджується зворотнім повідомленням, яке надійшло на адресу Суду.

26 квітня 2022 року від скаржника до Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга, та заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

Заява обґрунтована тим, що вперше Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області звернулось із касаційною скаргою на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у строк, встановлений статтею 329 КАС України, а саме 22 липня 2021 року. Однак ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2021 року касаційну скаргу повернуто скаржнику, та отримано ним 25 серпня 2021 року. Вдруге подана касаційна скарга 01 вересня 2021 року, повернута скаржнику ухвалою від 16 вересня 2021 року, отримана ним 23 вересня 2021 року. Втретє скаржник звернувся до суду 01 жовтня 2021 року, проте ухвалою від 22 жовтня 2021 року касаційну скаргу повернуто, та отримано скаржником 27 жовтня 2021 року. 08 листопада 2021 року ТУ ДСА України в Запорізькій області повторно звернулось із касаційною скаргою, однак ухвалою 30 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, зокрема у зв`язку із пропуском строку. При цьому судом визнано неповажними причини пропуску Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області строку на оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі № 200/9085/20-а. Ухвалою Верховного Суду від 04 січня 2022 року касаційну скаргу повернуто скаржнику у зв`язку із неусуненням недоліків. 03 лютого 2022 року скаржник повторно подав касаційну скаргу.

Скаржником зазначено, що станом на дату ухвалення Верховним Судом ухвали про повернення Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області первісної касаційної скарги, а також повторно поданих касаційних скарг, строк, протягом якого скаржник мав право на поновлення строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції, був пропущений скаржником із незалежних від нього причин.

Однак, відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Також суд зауважує, що скаржником не були виконані вимоги ухвали Верховного Суду від 30 листопада 2021 року в частині зазначення підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження за період з 27 жовтня 2021 року (отримання ухвали про повернення) до 08 листопада 2021 року (повторне подання касаційної скарги), що стало підставою для чергового повернення касаційної скарги. У даній касаційній скарзі скаржник також не наводить жодних обгрунтувань неможливості подання повторно касаційної скарги в розумний строк з моменту отримання ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги від 04 січня 2022 року.

При цьому, подавши уточнену касаційну скаргу, скаржником не викладено належним чином підстави касаційного оскарження, а тому не усунуто недоліки касаційної скарги в цій частині.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Інших підстав для поновлення строку касаційного оскарження скаржником не наведено.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло більше семи місяців, у зв`язку із неподанням обгрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки наведені скаржником підстави визнані судом неповажними.

На підставі викладеного, керуючись статтями 329, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №200/9085/20-а за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, Державної судової адміністрації України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, Запорізький районний суд Запорізької області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді О. В. Кашпур

С. А. Уханенко