Справа № 805/3068/17-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

18 травня 2022 року

м. Київ

справа № 805/3068/17-а

адміністративне провадження № К/9901/48603/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Стрелець Т.Г., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Синтоп» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дії та скасування припису,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Синтоп» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області по складенню акту перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 02 серпня 2017 року № 05.4-5/12 стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Синтоп»; визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області по складенню припису від 02 серпня 2017 року № 05.4-5/12 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Синтоп» та скасувати припис.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Держпраці у Донецькій області по складенню припису від 02 серпня 2017 року № 05.4-5/12 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Синтоп»; скасовано припис Головного управління Держпраці у Донецькій області від 02 серпня 2017 року № 05.4-5/12. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Синтоп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір в розмірі 1600,00 гривень. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково - виробниче об`єднання «Синтоп» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області витрати на правову допомогу, які складають 44694, 58 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року скасовано. Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Донецькій області від 02 серпня 2017 року № 05.4-5/12. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Синтоп» витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3040,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2021 року постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року скасовано в частині вирішення позовних вимог про складання акту, в цій частині провадження у справі закрито. Скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року в частині стягнення судових витрат і в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання розподілу судових витрат. В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01 березня 2018 року залишено без змін.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «Синтоп» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України судовий збір в розмірі 4000,00 грн; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «Синтоп» за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України витрати на правову допомогу, які складають 44 694,58 грн.

Не погодившись із рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій відповідач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року в частині, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху. Скаржнику встановлено десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження та надання доказів, які підтверджують поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

07 лютого 2022 року на адресу Верховного Суду від Східного міжрегіонального управління Державної служби України надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження. Поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржник обґрунтовує тим, що відповідно до поштового конверта оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції отримано 19 жовтня 2021 року. Вперше до Верховного Суду з касаційною скаргою скаржник звернувся 16 листопада 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Натомість ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2021 року касаційна скарга була повернута скаржнику у зв`язку із не зазначенням підстав касаційного оскарження.

28 грудня 2021 року Міжрегіональним Управлінням повторно подано касаційну скаргу, з урахуванням зауважень Верховного Суду щодо підстав касаційного оскарження.

За таких обставин скаржник вважає, що має право на поновлення строку на касаційне оскарження.

Надаючи оцінку зазначеним підставам пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення із скаргою у встановлений процесуальним законом строк.

Оцінка Судом обставин, з яких учасник справи пропустив строк, на предмет того, чи були вони непереборною перешкодою для його звернення до суду у встановлений законом строк, повинна ґрунтуватися на нормах процесуального права, зокрема, на нормах статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими усі учасники судового процесу є рівними перед законом та судом.

Аргументи, якими скаржник обґрунтував поважність причин пропуску строку звернення із скаргою, фактично ґрунтуються на неналежному оформленні касаційної скарги. Однак, ці обставини не можуть бути розцінені як об`єктивна та непереборна перешкода у реалізації ним права на касаційне оскарження.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави; «одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Таким чином, оскільки концепція «поважних причин» не є чіткою, Суд повинен вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Разом з тим, Суд зазначає, що невиконання заявником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

У контексті наведеного, зважаючи на приписи вказаних правових норм законодавства, невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що право особи повторно звернутися з касаційною скаргою після її повернення, що визначено норами КАС України, не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленому законом.

Сама по собі та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до касаційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Інших вмотивованих підстав пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень скаржником не наведено.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Зважаючи на те, що колегією суддів визнано неповажними наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку на касаційне оскарження та відмовити у задоволенні заяви Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження постанови Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Синтоп» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дії та скасування припису.

3. Надіслати Східному міжрегіональному управлінню Державної служби України з питань праці копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Т.Г. Стрелець

Суддя В.М. Шарапа