Справа № 461/5748/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 461/5748/21 пров. № А/857/3608/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2021 року, ухвалене суддею Радченком В.Є. у м. Львові у справі № 461/5748/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0788/20900/21 від 29.06.2021 року.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів наявність у діях позивачки умислу на ухилення від сплати митних платежів, шляхом заявлення до митного оформлення транспортного засобу неправдивих відомостей про вартість транспортного засобу.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржила позивачка, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову.

Таку позицію позивачка пояснює тим, що відповідач не довів мету правопорушення, яке передбачене статтею 485 МК України і полягає в ухиленні від сплати митних платежів. Факт наявності іншої фактури на автомобіль, який придбала позивачка, за ціною продажу вищою за ту яку придбала позивачка, не доводить умисел у діях позивачки спрямований на ухилення від сплати митних платежів. Позивачка для митного оформлення транспортного засобу марки BMW 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 надала достатню кількість документів, які точно ідентифікують складові митної вартості, в тому числі сплатила, визначену у фактурі, вартість транспортного засобу. Відповідач не довів, що ці документи є підробленими чи недійсними. Відповідач стверджує, що вказаний транспортний засіб був реалізований іншій особі ОСОБА_2 , однак, крім рахунку-фактури, відповідач не надав інших документів, які підтверджують цей факт, зокрема, документів про оплату вартості транспортного засобу. Відповідач також не надав документів, які засвідчують факт перетину кордону транспортним засобом автомобілем марки BMW 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який реалізований на ім`я ОСОБА_3 .

Ці обставини, суд першої інстанції не проаналізував, вдавшись лише до опису обставин про які вказав відповідач. Тому, на думку позивачки, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, внаслідок чого прийняв невірне рішення, яке необхідно скасувати.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 11.04.2019 року позивачка, через брокера СМП «Райінвест», здійснила митне оформлення товару «автомобіль легковий, що використовувався, марка BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , модельний рік випуску 2016, календарний рік випуску 2015, тип двигуна: дизельний, об`єм циліндрів двигуна 1995 см.куб., потужність двигуна: 140 кВт. загальна кількість місць, включаючи місце водія: 5, колісна формула: 4x2. тип кузоза: седан, колір: чорний, призначення: для використання на дорогах загального призначення (приватне користування). Вартість 131900 швецьких крон (381404,55гривень),

Для цього позивачка подала електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA403030/2019/007356 разом з товаросупровідними документами:

- рахунок-проформа від 18.02.2019 року

- рахунок-фактура (faktura) № МАА128 від 08.03.2019 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , видане компетентними органами Королівства Швеції.

- банківська виписка по рахунку про оплату від 25.02.2019 року, тощо.

Згідно з поданими документами, продавцем товару є швецька компанія «GLОВАL TRIANGLE АВ» (Box 417, 124 04 Bandhagen), покупець та особа, відповідальна за фінансове врегулювання - громадянка України ОСОБА_1 .

04.02.2021 року відповідач отримав від митних органів Королівства Швеції лист від 10.07.2020 року № UTR2019-379 до якого долучено рахунок-фактуру (faktura) № 519 від 13.11.2018 року, відповідно до якої автомобіль марки «BMW520d», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , продано швецькою компанією «GLOBALTRIANGLEАВ» (Box 417,12404 Bandhagen) за НОМЕР_3 швецьких крон (445 309,33 гривень) громадянину України ОСОБА_4 .

26.04.2021 року відповідач склав протокол про порушення митних правил № 0788/20900/21.

З матеріалами справи про порушення митних правил № 0788/20900/21 від 26.04.2021 року представник позивачки ознайомився 20.05.2021 року.

За результатами розгляду справи про порушення митних правил № 0788/20900/21 відповідач 29.06.2021 року прийняв постанову в справі про порушення митних правил № 0788/20900/21, на підставі якої притягнув позивачку до адміністративної відповідальності за порушення митних правил передбачених статтею 485 МК України та наклав штраф в розмірі 300 відсотків несплачених митних платежів, що становить 61348,59 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За нормами статті 489 Митного кодексу України, посадова особа митного органу, при розгляді справи про порушення митних правил, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Відповідач стверджує, що позивачка, з метою зменшення митних платежів, заявила до митного оформлення транспортного засобу - автомобіля легкового, що використовувався, марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , неправдиві відомості щодо ціни товару. Ці твердження відповідач обґрунтовує тим, що від митних органів Королівства Швеції отримав рахунок-фактуру (faktura) № 519 від 13.11.2018 року, відповідно до якої цей автомобіль продано швецькою компанією «GLOBALTRIANGLEАВ» (Box 417,12404 Bandhagen) за 154000 швецьких крон (445 309,33 гривень) громадянину України на ім`я ОСОБА_5 .

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що у справах про порушення митних правил, взагалі та, зокрема, порушення статті 485 МК України, відповідач має доводити вину особи у вчиненні правопорушення, а, у випадку правопорушення передбаченого статтею 485 МК України і мету, яка є обов`язковою ознакою правопорушення передбаченого цією статтею.

Однак, відповідач, у діях позивачки, вину та мету не досліджував, а лише послався на факт наявності іншого рахунку-фактури про продаж вказаного вище автомобіля іншій особі.

Апеляційний суд хоче наголосити, що сам факт наявності цього документа не свідчить про вину позивачки у формі прямого умислу, у вчиненні дій щодо подання неправдивих відомостей про ціну товару з метою зменшення митних платежів.

Разом з тим позивачка для митного оформлення автомобіля подала рахунок-проформу, рахунок-фактуру, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську виписку по рахунку про оплату товару, тощо.

Водночас, відповідач не вказав, що ці документи є підробленими чи втратили чинність, не мають усіх необхідних реквізитів чи мають іншій недолік, який не дає можливості їх взяти до уваги.

Відповідач не надав доказів на спростування інформації наведеної у цих документах, окрім як рахунку-фактури (faktura) № 519 від 13.11.2018 року, у якій зазначено, що автомобіль легковий, що використовувався, марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 проданий громадянину України на ім`я ОСОБА_5 .

Дослідивши цей документ, апеляційний суд встановив, що вказаний документ не містить підпису покупця.

Між тим, апеляційний суд зазначає, що рахунок-фактура у міжнародній комерційній практиці це документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів і послуг, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити.

Тобто, рахунок-фактура не свідчить однозначно про продаж товару, а скоріше про намір продажу. В подальшому покупець ще має сплатити вартість товару, яка вказана у рахунку і отримати після цього інші документи, що засвідчують власність на товар.

Однак, відповідач не надав доказів про те, що товар. який вказаний у рахунку-фактурі (faktura) № 519 від 13.11.2018 року реалізований громадянину України ОСОБА_4 , оскільки немає доказів про те, що ця особа сплатила вартість товару та отримала інші документи, що засвідчують право власності на автомобіль.

Відповідач також не надав доказів про те, що ОСОБА_5 перевозив через державний кордон України автомобіль марки BMW, модель 520d, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Тому апеляційний суд вважає, що відповідач не надав доказів вчинення позивачкою правопорушення передбаченого статтею 485 МК України.

Отже постанова в справі про порушення митних правил № 0788/20900/21 від 29.06.2021 року є протиправною і її необхідно скасувати.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Водночас, згідно з частиною 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги позивача є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з вищевикладених мотивів, шляхом скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивачка сплатила судовий збір в сумі 454 грн., а за подання апеляційної скарги 681,00 грн.

Отже, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1135,00 грн. судового збору.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 08 грудня 2021 року у справі № 461/5748/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Львівської митниці Державної митної служби в справі про порушення митних правил № 0788/20900/21 від 29.06.2021 року.

Закрити провадження в справі про порушення митних правил передбачене статтею 485 Митного кодексу України, на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повйни текст постанови складений 18.06.2022 року