Справа № 640/18325/20
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач-1, ГУ ДПС у м. Києві), Головного управління ДПС у Київській області (далі - Відповідач-2, ГУ ДПС у Київській області), Державної податкової служби України (далі - Відповідач-3, ДПС України), в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управління ДПС у місті Києві, про нарахування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) податку на нерухоме майно, відмінне від земельної від 23.11.2017 №108424-13 на суму 29450,94 грн, від 05.02.2020 №Р/0-2650 на суму 65146,12 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управління ДПС у Київській області, про нарахування ОСОБА_1 земельного податку від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн; №-1007 на суму 169,73 грн; №-1007/2 на суму 101,84 грн; №-1007/1 на суму 5,94 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України як орган, що забезпечує адміністрування податків та зборів та технічне супроводження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, - виключити з інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відомості про наявність податкових зобов`язань (податкового боргу (недоїмки)) за грошовими зобов`язаннями зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області внести податковою адресою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) наступну адресу: АДРЕСА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.11.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що розрахунки щодо податкових повідомлень-рішень від 05.12.2019 №-1007, №-1007/2 та №-1007/1 були здійснені відповідно до вимог чинного законодавства, податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 скасовано податковим органом самостійно, податкове повідомлення-рішення від 23.11.2017 №108424-13 є чинним в межах строків, визначених п. 102.1 ст. 102 ПК України, податкове повідомлення-рішення від 05.02.2020 №Р/0-2650 прийнято правомірно з урахуванням виправленої ГУ ДПС у м. Києві адреси ОСОБА_1 , а доказів звернення останньої із заявою встановленої форми про внесення змін до податкової адреси матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом було залишено поза увагою те, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 2011 року, а відтак належні їй на праві власності земельні ділянки у межах граничних норм площі звільнені від сплати земельного податку. Стверджує, що судом не було враховано відсутність у ГУ ДПС у м. Києві повноважень на прийняття податкових повідомлень-рішень щодо будинку у Київській області, оскільки податковою адресою ОСОБА_1 є Київська область, а не місто Київ. Підкреслює, що судом безпідставно встановлено податкову адресу Позивача у місті Києві, адже це суперечить матеріалам справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області та ДПС України просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначають, що судом були правильно встановлені фактичні обставини справи та прийнято рішення з урахуванням чинного на час виникнення спірних правовідносин правового регулювання.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свою позицію обґрунтовує тим, що суд вірно вказав на дотримання контролюючим органом порядку обліку платника податків та правил направлення йому поштової кореспонденції. Підкреслює, що суд правильно зазначив про врахування Відповідачем-2 податкової пільги, внаслідок чого було скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007. Окремо наголошує на відповідності рішення суду нормам матеріального і процесуального права.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником:

- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, розташованої за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Хлепча;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,316 га, розташованої за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Хлепча;

- житлового будинку загальною площею 646,00 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Указані обставини учасниками справи не заперечуються.

Щодо цих об`єктів нерухомості ГУ ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф»:

- від 23.11.2017 №108424-13, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2016 рік в сумі 29 450,94 грн (т. 1 а.с. 197);

- від 05.02.2020 №Р/0-2650, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017-2018 роки в сумі 65 146,12 грн (т. 1 а.с. 57).

Крім того, ГУ ДПС у Київській області 05.12.2019 щодо згаданих земельних ділянок прийняті податкові повідомлення-рішення форми «Ф» (т. 1 а.с. 36):

- №-1007/1, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 5,94 грн за 2018 рік;

- №-1007/2, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 101,84 грн за 2018 рік;

- №-1007, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 169,73 грн за 2019 рік;

- №-1007, яким Позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 14,87 грн за 2019 рік.

На підставі встановлених вище обставин, здійснивши системний аналіз приписів ст. ст. 10, 38, 70, 102, 223, 265, 266, 281, 287 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 5, 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ряду підзаконних актів, суд першої інстанції прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки спірні індивідуальні акти винесені правомірно, частина з них скасована контролюючим органом самостійно, а доказів звернення із заявою про зміну податкової адреси матеріали справи не містять.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на таке.

Щодо прийнятих ГУ ДПС у м. Києві податкових повідомлень-рішень від 23.11.2017 №108424-13 та від 05.02.2020 №Р/0-2650 та вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Київській області внести податковою адресою ОСОБА_1 наступну податкову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За правилами пп. 266.3.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

При цьому пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 ст. 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.6 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. При цьому, зміст положень пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України дозволяє дійти до висновку, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості обчислюється контролюючим органом за загальним правилом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас, обчислення цієї бази можливе й на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.

Як було підкреслено раніше, Позивачем не заперечується, що він є власником житлового будинку загальною площею 646,00 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, зауважень щодо розміру податкових зобов`язань, визначених спірними податковими повідомленнями-рішення, прийнятими ГУ ДПС у м. Києві, ОСОБА_1 не висловлено. Відтак, на переконання судової колегії, відсутні підстави стверджувати, що нарахування таких податкових зобов`язань контролюючим органом здійснено неправомірно.

Доводи ОСОБА_1 про те, що ГУ ДПС у м. Києві не мало права приймати відповідні індивідуальні акти з огляду на те, що податковою адресою Позивача є Київська область, а не місто Київ, судовою колегією оцінюється критично з огляду на таке.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до п. 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, законом встановлено обов`язок платника податків повідомляти контролюючий орган про зміну податкової адреси протягом місяця з дня, коли така зміна відбулася.

Аналогічний обов`язок було встановлено платнику податку-фізичній особі й частиною 3 статті 9 Закону України «Про Державний реєстр фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів», який був чинний станом на 23.02.2006 (день реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ).

При цьому, вирішуючи питання щодо застосування указаних норм Податкового кодексу України, Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі № 826/17798/18 прийшов до висновку, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що доказів подання податковим органом заяви про зміну податкової адреси з 23.02.2006 Позивачем не надано, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість твердження ОСОБА_1 про відсутність у ГУ ДПС у м. Києві повноважень з прийняття спірних податкових рішень, оскільки їх винесення та направлення здійснювалося у відповідності до вимог пп. 266.7.2 п. 266.6 ст. 266 ПК України, адже податковою адресою за відомостями контролюючих органів є: АДРЕСА_3 .

До того ж судова колегія звертає увагу, що у своїх листах, копії яких наявні у матеріалах справи, і ГУ ДПС у Київській області, і ГУ ДПС у м. Києві наголошувало на необхідності подання заяви про зміну податкової адреси.

Викладене, у свою чергу, свідчить як про правильність висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у м. Києві від 23.11.2017 №108424-13 та від 05.02.2020 №Р/0-2650, так й обґрунтованість твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в частині внесення щодо Позивача іншої податкової адреси, оскільки доказів звернення останнього із відповідною заявою до Відповідача-1 чи Відповідача-2 матеріали справи не містять.

Щодо прийнятих ГУ ДПС у Київській області податкових повідомлень-рішень від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн; №-1007 на суму 169,73 грн; №-1007/2 на суму 101,84 грн; №-1007/1 на суму 5,94 грн.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

За правилами підпунктів 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв).

Приписи пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України визначають, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (пп. 271.1.1 п. 271.1 ст. 271 ПК України).

Відповідно до п. 271.2 ст. 271 ПК України рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 281.1.3 пункту 281.1 статті 281 Податкового кодексу України передбачено, що від сплати податку звільняються пенсіонери (за віком).

При цьому, за правилами п. 281.2 ст. 281 ПК України звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб пунктом 281.1 цієї статті, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм: для ведення особистого селянського господарства - у розмірі не більш як 2 гектари (пп. 281.2.1); для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах - не більш як 0,25 гектара, в селищах - не більш як 0,15 гектара, в містах - не більш як 0,10 гектара (пп. 281.2.2).

Згідно ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Пунктом 286.1 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписи п. 286.5 ст. 286 ПК України визначають, що нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Так, положення цієї норми свідчать про те, що платник податків має право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки, водночас в разі встановлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган зобов`язаний провести протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надіслати (вручити) йому нове податкове повідомлення-рішення.

Буквальний зміст пункту 286.5 статті 286 ПК України визначає умовою визначення зобов`язань та відкликання попередніх рішень саме розбіжність між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, а не розбіжність між даними контролюючих органів та даними, отриманими від інших уповноважених органів.

Указану позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15.07.2021 у справі № 140/9355/20.

Як було встановлено раніше, а також не заперечується учасниками справи, ОСОБА_1 є власником:

- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, розташованої за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Хлепча;

- земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,316 га, розташованої за адресою: Київська обл., Васильківський р-н., с. Хлепча.

Крім того, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 02.08.2011, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 67), що свідчить про звільнення останньої від сплати земельного податку щодо земельних ділянок за кожним видом використання у межах граничних норм.

Судова колегія звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів, що на час звернення до суду із цим позовом ОСОБА_1 зверталася до ГУ ДПС у Київській області із заявою для проведення звірки з метою, зокрема, права на користування пільгою із сплати податків. Так, заява про направлення копії пенсійного посвідчення для підтвердження звільнення від нарахування земельного податку направлена Позивачем до Відповідача-2 05.08.2020 (т. 1 а.с. 64-66), отримана контролюючим органом 10.08.2020, а позовна заява подана до Окружного адміністративного суду міста Києва також 10.08.2020 (т. 1 а.с. 1).

Разом з тим, на час розгляду справи ГУ ДПС у Київській області відповідну заяву ОСОБА_1 було опрацьовано, що випливає із змісту службової записки від 02.09.2020 №3783/10-36-57 (т. 1 а.с. 176-178). Як свідчать відомості цієї службової записки, за наслідками розгляду заяви від 05.08.2020 Відповідачем-2 скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн.

Водночас судова колегія вважає за необхідне зазначити, що загальні правила відкликання податкового повідомлення-рішення і податкової вимоги визначені у статті 60 Податкового кодексу України, пунктом 60.1 якої передбачено, що податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо, зокрема, контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу (пп. 60.1.2).

При цьому, за правилами п. 60.3 ст. 60 ПК України у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів прийняття ГУ ДПС у Київській області рішення про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 (за правилами пп. 60.1.2 п. 60.1 ст. 60 ПК України). Відтак відсутні підстави стверджувати, що останнє є скасованим.

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статус ОСОБА_1 як пенсіонера за віком, а також належність їй на праві власності земельних ділянок за кожним видом використання у межах граничних норм (для ведення особистого селянського господарства площею 0,316 га при максимальному розмірі 2 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га при максимальному розмірі 0,25 гектара) свідчить, що остання звільнена від сплати такого податку за правилами пп. 281.1.3 п. 281.1 ст. 281 та п. 281.2 ст. 281 ПК України. Відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007, №-1007, №-1007/2, №-1007/1 хоча й прийняті ГУ ДПС у Київській області правомірно, однак підлягають скасуванню з огляду на правовий статус ОСОБА_1 як пенсіонера за віком.

Щодо вимог зобов`язати Державну податкову службу України як орган, що забезпечує адміністрування податків та зборів та технічне супроводження інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, - виключити з інтегрованої картки платника податків - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відомості про наявність податкових зобов`язань (податкового боргу (недоїмки)) за грошовими зобов`язаннями зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку.

Відповідно до п. 1 гл. 13 Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 № 5, чинного на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції (далі - Порядок №5), після внесення до інформаційної системи інформації про дату вручення податкового повідомлення-рішення облікові показники щодо нарахованих територіальним органом ДПС податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю відображаються в ІКП (інтегрованій картці платника) датою граничного строку сплати (60 календарних днів з дня вручення платнику податкового повідомлення-рішення).

Якщо платнику, якому сформовано податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю, не відкрито відповідну ІКП, вона відкривається автоматично за реквізитами, зазначеними у податковому повідомленні-рішенні.

Пунктом 2 глави 13 Порядку №5 передбачено, що інформація щодо початку/продовження та результатів адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення вноситься до інформаційної системи працівником структурного підрозділу територіального органу ДПС, яким податкове повідомлення-рішення було сформовано, на підставі документів, зазначених у розділі VII цього Порядку (заяви - оскарження податкового повідомлення-рішення, ухвали суду про відкриття провадження, рішення про результати розгляду скарги (заяви), рішення суду, прийнятого по суті), протягом трьох днів з дати отримання такого документа.

На підставі інформації про початок/продовження у законодавчо встановлені строки процедури адміністративного оскарження (скарга (заява) платника податків) або про початок/продовження процедури судового оскарження нарахована сума податків вважається неузгодженою, а в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її виключення.

За результатами адміністративного або судового оскарження: у разі часткового скасування сум формується нове податкове повідомлення-рішення на суму, що залишилась; у разі збільшення донарахованої суми формується податкове повідомлення-рішення на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику податків (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані у підрозділі 12 цього розділу).

У разі якщо за результатами адміністративного/судового (рішення суду, прийняте по суті) оскарження нарахована сума податку у повному обсязі підтверджується та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо її поновлення.

У разі якщо за результатами судового оскарження нарахована сума у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо поновлення такої суми не проводиться.

Викладене свідчить, що коригування відомостей в ІКП здійснюється за результатами адміністративного чи судового оскарження, а тому на час прийняття рішення у цій справі відсутні підстави стверджувати, що дані ІКП щодо податкового боргу ОСОБА_1 не будуть відкориговані відповідно до резолютивної частини цієї постанови, що вказує на передчасність заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище наявність правових підстав для скасування прийнятих ГУ ДПС у Київській області податкових повідомлень-рішень з огляду на поширення на ОСОБА_1 пільг із сплати земельного податку, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду міста Києва про необґрунтованість позовних вимог у повному обсязі, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати в частині та ухвалити у ній нове про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права, що стали підставою для невірного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду - скасувати в частині.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ГУ ДПС у Київській області на користь ОСОБА_1 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 2 102,00 грн, сплачених згідно квитанції від 08.08.2020 № та квитанції від 16.12.2021 №0.0..2 пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 листопада 2021 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управління ДПС у Київській області, про нарахування ОСОБА_2 земельного податку від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн; №-1007 на суму 169,73 грн; №-1007/2 на суму 101,84 грн; №-1007/1 на суму 5,94 грн.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати прийняті Головним управлінням ДПС у Київській області податкові повідомлення-рішення від 05.12.2019 №-1007 на суму 14,87 грн; №-1007 на суму 169,73 грн; №-1007/2 на суму 101,84 грн; №-1007/1 на суму 5,94 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, код ЄДРПОУ ВП 44096797) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено 19 травня 2022 року.