Справа № 503/291/22
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2022-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/291/22
Провадження № 2-а/503/4/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича, Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на ті обставини, що 10.02.2022 року інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезьким С.Л. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, шляхом винесення постанови Серії ЕАО № 5302083 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач керуючі транспортним засобом марки DAF моделі XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 перевозив великогабаритний вантаж, відповідно до дозволу НПУ. Згідно примітки до ст. 132-1 КУпАП наявність відповідного дозволу є підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої цією статтею. Позивач зазначає, що надавав інспектору наявний у нього дозвіл № 2022-9 НГ, в змісті оскаржуваної постанови не вказано ні серії, ні номера, а ні строку дії цього дозволу. У зв`язку з чим та враховуючи наявність в нього відповідного дозволу, то вважає відсутніми підстави для його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху. Також позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові вказано, що позивач керував виключно транспортним засобом марки DAF моделі XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 без вказання будь-якого іншого транспортного засобу, зокрема напівпричіпа, що знаходився у зчіпці з ним. Водночас позивач відзначає те, що транспортний засіб марки DAF моделі XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно реєстраційного свідоцтва на нього, є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е і сам по собі не може перевозити будь-які вантажі, а тим паче великогабаритні. Тому позивач вважає обставини щодо використання ним напівпричіпа не встановленими інспектором, внаслідок їх не відображення у змісті оскаржуваної постанови. Крім того, позивач відзначає те, що інспектор не проводив вимірювання габаритів ні вантажу окремо, ні в складі двох ТЗ, а до самої оскаржуваної постанови не долучено жодного доказу стосовно наявних параметрів складу ТЗ з вантажем та не надав доказів того, що були перевищені параметри ТЗ, встановленні дозволом наявним у нього. З врахуванням нездійснення інспектором згаданих вимірювань вважає вимогу щодо його супроводу автомобілем поліції під час перевезення вантажу безпідставною та необґрунтованою. При цьому, позивач зазначає, що звертався до УПП ДПП у Вінницькій області щодо отримання відеозапису з боді-камери інспектора Поберезького С.Л. на якому зафіксовано процедуру оформлення матеріалів правопорушення 10.02.2022 року на місці події, але відповіді не отримав. На підставі вище викладеного позивач вважає своє притягнення до адміністративної відповідальності здійсненим за відсутності належних доказів та складу адміністративного правопорушення, а тому безпідставним та необґрунтованим. У зв`язку з чим та для захисту своїх прав позивач пред`явив до відповідачів відповідних інспектора та Департаменту патрульної поліції України відповідний адміністративний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд скасувати постанову Серії ЕАО № 5302083 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 10.02.2022 року інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезьким С.Л про притягнення його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП; закрити відносно нього справу про адміністративне правопорушення; а також стягнути на його користь судові витрати понесені ним у зв`язку зі сплатою судового збору за подання до суду позовної заяви. 24.02.2022 року ухвалою суду (а.с.22-24) позовну заяву прийнято до розгляду із відкриттям провадження в адміністративній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, а судове засідання призначене на 04.03.2022 року, а також вирішено питання про залучення до участі у адміністративній справі Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області в якості другого відповідача. У змісті цієї ухвали судом було роз`яснено відповідачам їх право на подання відзиву на позовну заяву (відзиву) протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. Копії зазначеної ухвали разом із повісткою були надіслані судом сторонам у справі, зокрема поштовим зв`язком рекомендованими відправленнями на адреси всіх відповідачів разом з копіями позовної заяви та доданих до них документів. Згідно повідомлень пошти зазначені вище відправлення були отримані відповідачами 19.04.2022 року. Однак, у встановлений судом строк відповідачі не скористались своїм процесуальним правом, відзив та/або докази на адресу суду не надали.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» від 15.03.2022 року № 2119-IX, затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Зважаючи на воєнний стан, а також враховуючи пункт 6 рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного суду, то судом було прийнято рішення про відкладення розгляду справи до 20.05.2022 року, що на позицію суду мало забезпечити відповідачам реалізацію їх процесуальних прав як на подання відзиву так і на подання доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Однак, відповідачі цією можливістю не скористались, жодних повідомлень щодо причин, які перешкоджали їм, не повідомили.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 268 КАС України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 22.04.2022 року (а.с.40). При цьому, позивач надіслав до суду заяву від 19.05.2022 року про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі і розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.3 ст. 194 КАС України, учасники справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезький С.Л. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить повідомлення № 965 про вручення 02.05.2022 року рекомендованого поштового відправлення № 614 із судовою повісткою.

Представник відповідача Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання даний відповідач був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить повідомлення № 973 про вручення 02.05.2022 року рекомендованого поштового відправлення № 606 із судовою повісткою.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції України в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання даний відповідач був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, шляхом надіслання судової повістки на його офіційну електронну адресу.

Неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки їх явка не була визнана судом обов`язковою. Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України передбачено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. У зв`язку з чим та враховуючи положення ч.1 і пунктів 1 і 2 ч.3 ст. 205, а також ч.1 ст. 286 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

10.02.2022 року інспектором 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезьким С.Л. було винесено постанову Серії ЕАО № 5302083 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.12-14), якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом Правила), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема зовнішніх габаритів визначених у підпункті (а).

Диспозиція частини першої статті 132-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

При цьому, примітка до статті 132-1 КУпАП передбачає, що дія частини першої цієї статті не поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Транспортний засіб марки DAF моделі XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 17.07.2020 року (а.с.15, 17), є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем-Е.

13.01.2022 року ВБДР УБДР ДПП було видано дозвіл № 2022-9 НГ (а.с.18) на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, щодо транспортного засобу марки Daf реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом Ехо реєстраційний номер НОМЕР_3 та вантаж: техніка та обладнання, зі строком дії з 17.01.2022 по 15.02.2022. При цьому, у пункті 2 цього дозволу передбачається виділення транспортного засобу для супроводження: супроводження автомобілем поліції.

10.02.2022 року позивач ОСОБА_1 у м. Києві, рекомендованим поштовим відправленням № 241, надіслав на адресу УПП у Вінницькій області ДПП свою заяву від 10.02.2022 року щодо отримання відеозапису з боді-камери інспектора Поберезького С.Л. на якому зафіксовано процедуру оформлення матеріалів правопорушення 10.02.2022 року на місці події. Дане відправлення було отримано УПП у Вінницькій області ДПП 15.02.2022 року, згідно відомостей наявних на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта».

Висновки суду

щодо належності серед відповідачів інспектора, який виніс оскаржувану постанову:

Згідно ч.2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином працівники органів і підрозділів Національної поліції, зокрема інспектор відповідного УПП, розглядаючи справи про адміністративні правопорушення і накладаючи адміністративні стягнення діє від імені органу Національної поліції в якому працює.

Аналогічні за своїм змістом висновки викладені в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в своїх постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18), від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 (провадження № К/9901/18761/18) та 17 вересня 2020 року у справі № 300/1006/16-а (провадження № К/9901/16348/18), згідно яких відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 41).

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (висновок Великої палати Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, пункт 40).

Тому суд вважає, що інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезький С.Л. є неналежним відповідачем за позовом пред`явленим позивачем ОСОБА_1 у даній справі, а тому у його задоволенні до вказаного інспектора необхідно відмовити із зазначеної підстави.

щодо належності серед відповідачів УПП та Департаменту:

Відповідачами суду не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини з яким саме органом у системі патрульної поліції інспектор 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезький С.Л. перебуває у трудових відносинах, а тому суд вважає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях про те, що позов обґрунтований виключно у відношенні Управління патрульної поліції у Вінницькій області назва якого відображається у назві посаді цього інспектора.

Крім того, суд звертає увагу на те, що сам Департамент патрульної поліції України не подав до суду жодних заперечень щодо пред`явленого до в тому числі і ного позову, зокрема з підстав неналежності до правовідносин з інспектором постанова якого оскаржується.

Тому суд дійшов висновку, що відповідні управління та Департамент є належними відповідачами у даній справі.

щодо обставин використання позивачем напівпричипу та оцінки їх відсутності в оскаржуваній постанові:

Дійсно у оскаржуваній постанові Серії ЕАО № 5302083 від 10.02.2022 року, при викладені об`єктивної сторони суті правопорушення, не зазначено відомості про причіп, який був у зчіпці з транспортним засобом марки DAF моделі XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 на час виявлення правопорушення.

Однак, у змісті самої позовної заяви позивач ОСОБА_1 не заперечував ту обставину, що 10.02.2022 року здійснював перевезення вантажу транспортним засобом DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 саме з напівпричепом, а натомість навіть відзначив, що «10.02.2022 р. автомобіль марки «DAF» моделі «XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 експлуатувався на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 та спеціального дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2022-9 НГ». Крім того, у змісті позовної заяви позивач ОСОБА_1 неодноразово відзначав те, що інспектор не проводив вимірювання двох ТЗ (малися на увазі спеціалізованим вантажним сідловим тягач-Е DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп), а також вантажу. Тобто сам позивач визнає використання ним на той час згаданих вище двох транспортних засобів із вантажем.

Таким чином суд вважає доведеною ту обставину, що на момент правопорушення водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом DAF XF 105.460 реєстраційний номер НОМЕР_1 у зчіпці з причепом Ехо реєстраційний номер НОМЕР_3 із вантажем: техніка та обладнання.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.2 і 6 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Проаналізувавши оскаржувану постанову суд вважає, що її зміст цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема наведений в ній опис обставин, установлених під час розгляду справи, з урахуванням її винесення на місці виявлення правопорушення (автодорозі) та використання для її виготовлення (набору тексту та друку) спеціального технічного приладу, то постанова містить в собі достатньо відомостей, які дозволяють оцінити її як таку, що відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

В свою чергу суд не погоджується із твердженням позивача ОСОБА_1 про те, що відсутність зазначення в оскаржуваній постанові відомостей про транспортний засіб причеп Ехо реєстраційний номер НОМЕР_3 із вантажем вказує на не встановлення інспектором факту використання останніх, оскільки така оцінка на думку суду є формальним підходом та за умов відсутності заперечень з боку самого позивача обставин використання ним причепу із вантажем не є підставою для висновку про невідповідність змісту оскаржуваної постанови.

щодо відсутності в оскаржуваній постанові повних реквізитів дозволу:

Суд не вважає, що не зазначення інспектором в оскаржуваній постанові ні серії, ні номера, а ні строку дії наявного у нього дозволу (а.с.18) жодним чином не впливає на обґрунтованість і законність оскаржуваної постанови, оскільки в змісті останньої наявне посилання на дозвіл НПУ, тобто його існування враховувалось інспектором при розгляді справи і винесенні постанови, а законодавство не вимагає обов`язкового зазначення повних реквізитів актів суб`єкта владних повноважень. Тому суд дійшов висновку, що зазначеної назви документа і скороченого найменування органу який його видав, достатньо для висновку про те, що цей документ брався до уваги і оцінювався під час розгляду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що підставою притягнення водія ОСОБА_1 за порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху та тим самим вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, було не перевезення великогабаритного вантажу без відповідного дозволу, а перевезення останнього без супроводу автомобіля поліції, що передбачено самим дозволом. Зазначене об`єктивно вбачається зі змісту викладеної в оскаржуваній постанові (а.с13) суті об`єктивної сторони правопорушення.

щодо відсутності доказів порушення встановлених норм щодо габаритів:

Відповідачами суду не надано доказів вимірювання вантажу перевезення якого 10.02.2022 року здійснював водій ОСОБА_1 , але при цьому у змісті самої позовної заяви позивач ОСОБА_1 також не зазначив даних про розміри зазначеного вантажу. При цьому, позивач ОСОБА_1 не заперечував тієї обставини, що перевозимий ним вантаж був великогабаритним та навіть відзначав, що саме перевезення здійснювалось у відповідності до спеціального дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні № 2022-9 НГ. Тобто під час перевезення існувала підстава використання цього дозволу велико габаритність вантажу.

Натомість суд додатково відзначає, що у випадку якщо перевозимий вантаж не був великогабаритним, а тому була відсутня сама підстава супроводу автомобілем поліції, а відтак і притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то в цьому разі у позивача була об`єктивна можливість надати суду належний, допустимий і достовірний доказ цієї обставини, а саме копію відповідної товарно-транспортної накладної на підставі якої ним 10.02.2022 року здійснювалось перевезення вантажу.

Згідно бланку форми товарно-транспортної накладної Форми № 1-ТН, затвердженої у Додатку 7 до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (пункт 11.1 глави 11) змісту останньої має містити відомості не лише про автомобіль, але і зокрема про причіп/напівпричіп, а також найменування вантажу і одиницю його виміру.

Відповідно до положень пунктів 2 і 4 ч.5 ст. 44 та ч.4 ст. 47 КАС України, учасники справи, зокрема позивач, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Таким чином суд вважає, що копія відповідної товарно-транспортної накладної, на підставі якої суд міг би дійти висновку про обґрунтованість або необґрунтованість вимог позивача могла бути надана суду саме позивачем ОСОБА_1 , але останній цим не скористався.

При цьому, подавши до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності на підставі наявних у справі доказів та не з`явившись в саме призначене судове засідання по розгляду справи позивач ОСОБА_1 фактично визначив вирішення справи без врахування судом відповідної товарно-транспортної накладної. Також суд враховує те, що у випадку якщо вантаж зазначений у товарно-транспортній накладній був дійсно великогабаритним, то позивач ОСОБА_1 не був заінтересований у наданні її копії до суду, оскільки це підтверджувало б обставини, які не узгоджуються з викладеною ним у своєму позові позицією та відповідно обраного ним способу побудови захисту своїх прав і інтересів.

На підставі зазначеного суд вважає, що дані наявні у відповідній товарно-транспортній накладній мають перевагу навіть в порівнянні з результатами можливого проведення вимірювань на місці події інспектором, оскільки технічні характеристики вантажу були б підтвердженні належним і достовірним доказом.

За таких обставин саме позивач ОСОБА_1 мав підтвердити характеристики вантажу, який ним перевозився 10.02.2022 року, зокрема спростувати його великогабаритність.

Тому суд вважає ту обставину, що 10.02.2022 року водій ОСОБА_1 здійснював перевезення саме великогабаритного вантажу доведеною.

Та обставина, що на момент перевезення 10.02.2022 року позивачем ОСОБА_1 великогабаритного вантажу супроводження автомобілем поліції не було в позові не оспарюється, тому суд вважає, що відсутні підстави вважати оскаржувану постанову безпідставною, а від так суд не вбачає підстав ї для її скасування.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246 КАС України,

ухвалив:

Відмовити в позові ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 до інспектора 1 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Вінницькій області Поберезького Сергія Леонідовича; Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Вінницькій області, місцезнаходження: 21010, м. Вінниця, вул. Ботанічна, 23; та Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Д. В. Вороненко