Справа № 240/3574/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3574/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Липа В.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

17 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Стаднік Л. В.,

представника відповідача - Зотова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 03.02.2021 №160 в частині застосування до оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 15.02.2021 №55 о/с про звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції з 16.02.2021;

- поновити старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16.02.2021;

- допустити до негайного виконання судове рішення в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області з 16.02.2021;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 10000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу ГУНП в Житомирській області 14.08.2020 №234 о/с позивача переміщено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого 3 відділу управління оперативної служби Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Згідно наказу ГУ НП в Житомирській області від 03.02.2021 №160 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції. У зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом ГУНП в Житомирській області від 15.02.2021 №55 о/с ОСОБА_1 з 16.02.2021 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту). Стверджує, що оскаржувані накази прийняті з порушенням вимог чинного законодавства. Відмітила, що службове розслідування було протиправно проведено за її відсутності, оскільки вона повідомляла про своє перебування в той час на лікарняному. Зауважила, що обов`язок подання декларації "кандидата на посаду" у неї був відсутній, а тому в діях позивача відсутній склад дисциплінарного проступку інкримінований відповідачем. Зазначила, що положення законодавства не наділяють органи Національної поліції України повноваженнями щодо проведення службового розслідування з приводу порушення службової дисципліни, що виразилось у несвоєчасному поданні (неподанні) позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий (2019) рік, як особи, яка претендує на зайняття посади.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Наказом ГУНП в Житомирській області від 14.08.2020 № 234 о/с на посаду старшого оперуповноваженого СКП Луганського відділення поліції з 20.08.2020 призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , перебування на якій не пов`язане з державною таємницею, звільнивши з посади старшого оперуповноваженого 3-го відділу управління оперативної служби ГУНП в Житомирській області, перебування на якій пов`язане з державною таємницею.

30.11.2020 начальником сектору запобігання корупції ГУНП в Житомирській області Медведєвим Р.Г. подано доповідну записку про те, що старшим оперуповноваженим СКП Луганського відділення поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 не подано декларації відповідно до вимог абзацу першого частини третьої статті 45 Закону України Про запобігання корупції .

З метою проведення своєчасного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, за підставами викладеними у доповідній записці, у відповідності до вимог ст.14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, а також наказу МВС України від 07.11.2018 №893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту України", наказом ГУНП в Житомирській області від 04.12.2020 за № 1308 призначено за вказаним фактом службове розслідування та утворено дисциплінарну комісію, строк проведення якого продовжувався до 60 днів наказом ГУНП в Житомирській області від 04.01.2021 № 4.

За результатами проведеного у формі письмового провадження службового розслідування складено висновок від 02.02.2021.

Згідно наказу ГУНП в Житомирській області від 03.02.2021 №160 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної в Житомирській області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

У зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, наказом ГУНП в Житомирській області від 15.02.2021 №55 о/с старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 16.02.2021 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Вважаючи вказані накази необгрунтованими та прийнятими без дотримання вимог чинного законодавства, а також стверджуючи про порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних позивачем наказів про звільнення зі служби за вчинення дисциплінарного проступку, суд виходить з того, що правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Згідно із ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

У частині 1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Статтею 64 Закону України "Про Національну поліцію" визначена Присяга працівника поліції.

Відповідно до ч.1, 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджений Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частин 1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Відповідно до ч.7 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Частиною 3 ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3)сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до п.3 ст.22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у ст.13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у ст.13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Згідно наказу ГУНП в Житомирській області від 03.02.2021 №160 старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції Головного управління Національної в Житомирській області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Отже, для встановлення правомірності звільнення позивача зі служби в поліції, необхідно дослідити чи були правові підстави для винесення наказу про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення стали висновки службового розслідування. В даному випадку службове розслідування проведено на підставі наказу від 04.12.2020 №1308, згідно з доповідною запискою начальника сектору запобігання корупції ГУНП капітана поліції ОСОБА_2 від 30.11.2020 №9/47/0-2020, що відповідає вимогам п.1 р.ІІ Порядку №893.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VI11

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - це дотримання поліцейськими Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, актів президента України і КМУ, наказів Національної поліції України, нормативно - правових актів МВС України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

За змістом частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закон) України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки: поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу га запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувані їхні обов`язки, а також, які підривають авторитет Національної поліції України.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить, за їх межі, порушенні обмежень і а заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту НПУ).

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту НПУ, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), та Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення; повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку; надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції".

Пунктом 4 Розділу V Порядку встановлено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 1,2,5 Розділу VI Порядку зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку.

Згідно із ч.7, 8 ст.19 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Отже, обставини вчинення працівником поліції дисциплінарного проступку, який є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Тобто, передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок службового розслідування, на підставі чого видається відповідний наказ, враховуючи відповідний висновок.

Так, відповідно до доповідної записки старший лейтенант поліції ОСОБА_1 не подала декларацію відповідно до вимог абзацу першого частини третьої статті 45 Закону України Про запобігання корупції .

Відповідно до пункту з статті 3 Закону України Про запобігання корупції суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є зокрема поліцейські.

За приписами абзацу першого частини третьої статті 45 Закону України Про запобігання корупції особа, яка претендує на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, та особа, зазначена у пункті 4 (крім осіб, які балотуються кандидатами у депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад, на посади сільських, селищних, міських голів) частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 12 Закону України Про запобігання корупції НАЗК затверджено Порядок перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобіганню корупції та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій, рішенням від 06.09.2016 № 19 Про затвердження Порядку перевірки факту подання суб`єктами декларування декларацій відповідно до Закону України Про запобігання корупції" та повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції про випадок неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій , яке зареєстровано Міністерстві юстиції України від 15.11.2016 за № 1479/29609 (далі - Порядок).

За приписами пункту 1 Порядку, цей Порядок визначає процедуру перевірок державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, а також юридичними особами публічного права (органами, в яких працює (працював або входить чи входив до складу утвореної органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах) суб`єкт декларування (далі - відповідний орган)) факту подання суб`єктам декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державна х органах), декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), відповідно до Закону України Що запобігання корупції (далі - Закон), а також процедуру повідомлення відповідним органом Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій. Перевірка факту подання відповідно до Закону декларацій особами, зазначеними пункті 5 частини першої статті 3 Закону, здійснюється у порядку, визначеному Національним агентством.

Пунктом 3 Порядку визначено, що перевірка факту подання декларацій та повідомлення Національного агентства про випадки неподання чи несвоєчасного подання декларацій покладаються на уповноважений підрозділ (особу) з питань запобігання та виявлення корупції відповідного органу, або інший структурний підрозділ такого органу (далі - відповідальний підрозділ (особа)), визначений керівником органу.

Пунктами 5, 6 Порядку передбачено, що відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, перевіряє факт подання декларацій шляхом пошуку та перегляду інформації в публічній частині Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.

У випадку встановлення факту неподання чи несвоєчасного подання декларацій суб`єктами декларування відповідно до вимог Закону відповідальний підрозділ (особа) органу, в якому працюють (працювали) суб`єкти декларування, повідомляє про це Національне агентство упродовж трьох робочих днів з дня виявлення такого факту. Повідомлення Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (додаток 1), надсилається на адрес електронної пошти, зазначену на офіційному веб-сайті Національного агентства, та засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення).

Крім того, Законом України "Про запобігання корупції" передбачено особливості здійснення фінансового контролю стосовно окремих категорій осіб.

Статтею 52-1 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що стосовно осіб, зазначених у підпунктах "в", "г", "д", "є", "з", "и" пункту 1 частини першої статті 3 цього Закону, які за посадами, що вони займають, належать до кадрового складу розвідувальних органів України та/або займають посади перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням такими особами оперативно-розшукової, контррозвідувальної, розвідувальної діяльності, а також осіб, які претендують на зайняття таких посад, та осіб, які припинили діяльність, заходи, передбачені розділом VII цього Закону, організовуються і здійснюються у спосіб, що унеможливлює розкриття належності таких осіб до відповідних державних органів чи військових формувань, у порядку, що визначається Національним агентством.

Порядок здійснення заходів фінансового контролю в Національній поліції України стосовно окремих категорій осіб, затверджено наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 31.03.2020 № 7-дск. зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10.04.2020 за №338/34621, також наказом НПУ від 15.05.2020 №0015 Про здійснення заходів фінансового контролю в Національній поліції України стосовно працівників оперативної служби .

Відповідно до пункту 1 наказу Національної поліції України від 15.05.2020 № 0015 Про здійснення заходів фінансового контролю в Національній поліції України стосовно працівників оперативної служби усі посади підрозділів оперативної служби віднесені до посад, перебування на яких пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням особами, які їх обіймають, оперативно-розшукової діяльності.

Так, матеріалами справи підтверджено, що наказом ГУНП в Житомирській області від 14.08.2020 № 234 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 з 20.08.2020 переміщено на посаду, перебування на якій не підпадає під дію Порядку № 7-дск. Відповідний лист з витягом з наказу направлено на адресу проживання позивача, в якому одночасно її було проінформовано про необхідність подачі декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави, у відповідності до вимог Порядку № 7-дск.

Колегія суддів зазначає, що позивач перед переміщенням наказом ГУНП від 14.08.2020 №234 о/с на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Лугинського відділення поліції Коростенського відділу поліції ГУНП в Житомирській області проходила службу на посаді старшого оперуповноваженого 3-го відділу управління оперативної служби ГУНП в Житомирській області, а тому, у зв`язку з тим, що перебування на цій посаді пов`язане з державною таємницею у зв`язку з безпосереднім здійсненням оперативно-розшукової діяльності, відносилась до окремої категорії осіб, на яких поширюється особливий порядок здійснення заходів фінансового контролю.

Як свідчать матеріали справи, позивач була ознайомлена із зобов`язанням від 15.11.2017 щодо дотримання Закону України Про запобігання корупції та із зобов`язанням про дотримання антикорупційного законодавства від 29.12.2017 року про що була попереджена під підпис.

Також, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис 22.05.2020 з вимогами Закону України Про запобігання корупції від 14.10.2014 № 1700-УІІ; наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 31.03.2020 № 7-дск, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2020 за № 338/34621; наказу Національної поліції України від 15.05.2020 №0015.

Однак, як вбачається з матеріалів службового розслідування, не виконала обов`язку, визначеного в абзаці першому пункту 4 розділу IV Порядку здійснення заходів фінансового контролю в Національній поліції України стосовно окремих категорій осіб, затвердженого наказом Національного агентства з питань запобігання корупції від 31.03.2020 № 7-дск, та не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік як особи, яка претендує на зайняття посади, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 45 Закону України Про запобігання корупції, що також підтверджує довідка УОС ГУНП від 30.12.2020 № 1075дск/17-2020.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення відповідачем її права на захист під час службового розслідування, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що службове розслідування здійснювалось у формі письмового провадження. У відповідності до вимог розділу V Порядку №893, положень статті 18 Дисциплінарного статуту НПУ, позивачу направлялися рекомендованою кореспонденцією виклики про надання пояснень. При цьому, матеріали службового розслідування, на момент проведення вказаного розслідування, не містять жодних документів, які б підтверджували неможливість прибуття позивача для надання пояснень. Доказів повідомлення відповідача про перебування на лікарняному, позивачем не надано.

Відповідно до положень ч.10 ст.18 Дисциплінарного статуту НПУ якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

У зв`язку з чим, 18.01.2021 був складений акт про відмову надати пояснення позивачем.

Поряд з цим, позивач не був позбавлений можливості подати чи надіслати відповідачу у рамках службової перевірки додаткові письмові пояснення, ознайомитись з матеріалами розслідування, скористатися послугами адвокатами, іншими своїми правами, однак жодних з таких дій не вчинив. З наведеного суд вважає, що при винесенні висновку службового розслідування враховувались пояснення відібрані у працівників поліції, оскільки інших доказів у комісії не було, а тому право позивача на захист не було порушено.

Щодо доводів апелянта про те, що притягнення особи (поліцейського) до дисциплінарної відповідальності можливе за умови вчинення корупційного правопорушення або порушення, що пов`язане з корупцією, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом одинадцятим частини першої статті 1 Закону України Про запобігання корупції правопорушення, пов`язане з корупцією - діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.

Частиною першою статті 15 КУпАП передбачено, що поліцейські несуть відповідальність за адміністративне правопорушення за дисциплінарними статутами, а за вчинення правопорушень пов`язаних з корупцією - несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної, або цивільно - правової відповідальності одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з Статутом (частина друга статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).

Тобто за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією поліцейські несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах, але їх одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Отже, відсутність рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейських не впливає на наявність чи відсутність у їх діяннях складу дисциплінарних проступків.

Крім того, твердження апелянта про те що, органи Національної поліції України не наділені повноваженнями щодо проведення службового розслідування з приводу порушення службової дисципліни, що виразилось у несвоєчасному поданні (неподанні) позивачем декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, є необгунтованими з огляду на наступне.

Положеннями частини третьої ст.65 Закону України "Про запобігання корупції" (у редакції-чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення або невиконанню вимог цього Закону в інший спосіб, за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або приписом Національного агентства рішенням керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому працює особа, яка вчинила таке правопорушення, проводиться службове розслідування в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 13 червня 2000 р. № 950 затверджено Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, пунктом 1 якого передбачено, що дія цього Порядку не поширюється на:

державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту;

осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких в частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами.

Тобто, аналіз наведених вище правових норм, дає підстави для висновку, що проведення службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського за невиконання вимог Закону України "Про запобігання корупції" здійснюється у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції.

Слід зазначити, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

Колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті наказів повністю врахував всі обставини, встановлені при проведені службового розслідування, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, що виразилось в порушенні ОСОБА_1 службової дисципліни, грубого ігнорування вимог Закону України Про Національну поліцію , Закону України Про запобігання корупції , Дисциплінарного статуту.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач не довів протиправності оскаржуваних наказів, відтак, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 травня 2022 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.