Справа № 380/21005/21
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грень Н.М. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні;

- стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 11.05.2021 по 11.10.2021 терміном 153 дні у сумі 73 756,71 гри. (сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень сімдесят одна копійка);

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за 2020 рік в кількості 11 діб;

- стягнути з Головного управління національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб у розмірі 5 391,21 грн. (п`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка) без урахування податків, зборів, та інших платежів;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не проведено повного розрахунку при звільненні з Національної поліції України 11.05.2021. Одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 55847,09 грн. виплачено 11.10.2021 з затримкою у 153 робочих дні, не виплачено компенсацію за невикористані 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік, не проведено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно. У зв`язку з несвоєчасною виплатою одноразової грошової допомоги позивач вважає, що має право відповідно до ст.ст.116, 117 КЗпП України на виплату середнього заробітку за весь час затримки до день фактичного розрахунку у сумі 73756,71 грн.

Позивач стверджує, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані у попередніх роках, що виражається у праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку. Сума грошової компенсації за невикористані у 2020 році 11 днів відпустки визначена позивачем у розмірі 5391,21 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем протиправно в день виключення із списків особового складу військової частини не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Ухвалою судді від 29.11.2021 позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні та стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 11.05.2021 по 11.10.2021 терміном 153 дні у сумі 73 756,71 гри. (сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень сімдесят одна копійка), залишено без руху.

Ухвалою судді від 29.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в частині позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за 2020 рік в кількості 11 діб; стягнути з Головного управління національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб у розмірі 5 391,21 грн. (п`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка) без урахування податків, зборів, та інших платежів; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) за період з 07.11.2015 по листопад 2017 року включно та за січень 2018 року; зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по листопад 2017 року включно та за січень 2018 року.

Ухвалою судді від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі в частині позовних вимог: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні; стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 11.05.2021 по 11.10.2021 терміном 153 дні у сумі 73 756,71 гри. (сімдесят три тисячі сімсот п`ятдесят шість гривень сімдесят одна копійка).

Відповідач проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що згідно п.8 розділу VІ «Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні» Порядку № 260 одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення зі служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські. Враховуючи досить великі суми, що підлягають одноразовій виплаті при звільненні зі служби, для зарахування таких коштів передбачено двомісячний термін з дня звільнення. Відповідач вважає, що не допустив порушень при виплаті таких коштів.

Відповідач покликається на ст.ст. 92, 93 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 8 Порядку № 260 та вказує, що оскільки вищевказані норми передбачають виплату компенсації за відпустку, яка не була використана у році звільнення, а не за попередні роки, правові підстави для виплати позивачу компенсації за невикористану ним відпустку за попередні роки відсутні.

Також, відповідач зазначив, що в редакціях Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 178, чинних на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось проведення індексації грошового забезпечення поліцейських. Лише постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 782 до пункту 2 зазначеного порядку були внесені зміни про те, що проведення індексації доходів населення здійснюється також і поліцейським, тому відповідач вважає, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції України.

Наказом ГУ НП у Львівській області № 171 о/с від 11.05.2021 «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 (0062841) слідчого слідчого відділення Золочівського районного відділу поліції ГУ НП, з 11 .05.2021 звільнено зі служби в поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням), виплативши компенсацію за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час у 2021 році тривалістю 10 діб основної відпустки та 4 доби додаткової відпустки, встановивши премію за травень 2021 року в розмірі 68,06 грн.

Позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 55847,09 грн. - 11.10.2021, не виплачено компенсацію за невикористані дні відпусток за 2021 рік, не проведено індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення, компенсації за невикористані дні відпустки за 2020 рік та щодо несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги при звільненні протиправною та звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки ОСОБА_1 за 2020 рік в кількості 11 діб та стягнення з Головного управління національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) на користь ОСОБА_1 (Реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб у розмірі 5 391,21 грн. (п`ять тисяч триста дев`яносто одна гривня двадцять одна копійка) без урахування податків, зборів, та інших платежів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Закон України від 05.11.1996р. № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі - Закон № 504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Згідно зі статтею 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (ч.1 ст.24 вказаного Закону).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон України від 02.07.2015р № 580-VIII Про Національну поліцію (далі - Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до частин восьмої, дев`ятої, десятої та одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою та другою статті 94 Закону № 580-VIII обумовлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абзацами сьомим і восьмим пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Отже, право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону України «Про Національну поліцію». Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.05.2002р. № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону України «Про Національну поліцію» і Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затв. наказом МВС України № 260 від 06.04.2016р., питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».

Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним частину додаткової відпустки за 2020 рік.

Разом з тим, відповідачем протиправно не виплачено позивачу під час звільнення з органів Національної поліції відповідної компенсації за такі відпустки за 2020 рік.

Як слідує із відповіді з ГУНП у Львівській області N° З-102/Аз/05/13-2021 від 22.10.2021, отриманої на адвокатський запит, позивач при звільненні з Національної поліції України не використав 11 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2020 рік.

Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 19.01.2021р. у справі № 160/10875/19, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Таким чином, відповідачу належить обов`язок надати позивачу грошову компенсацію за невикористані відпустки.

Докази виконання цього обов`язку відповідач суду не надав, відтак, суд констатує бездіяльність відповідача у цій частині.

Разом з тим, щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб у розмірі 5302,81 грн. без урахування податків, зборів, та інших платежів, то у задоволенні такої суд відмовляє, оскільки ця вимога є передчасною, так як відповідач ще не здійснив нарахування компенсації. При цьому суд зазначає, що нарахування компенсації за невикористану відпустку відноситься до компетенції роботодавця.

Відповідно до абзацу другого ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

У п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2020 рік в кількості 11 діб.

Таким чином, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме невиплати позивачу в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції у зв`язку з невиплатою одноразової грошової допомоги за період із 11.05.2021 по 11.10.2021 суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивача звільнено зі служби в поліції з 11.05.2021 (наказ ГУ НП у Львівській області від 11.05.2021 № 171 о/с). Згідно відповіді з Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП у Львівській області № 3-81/Аз/17/01-2021 від 21.10.2021 отриманої на адвокатський запит від 12.10.2021 на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 56697,55 грн., яку виплачено згідно відомості № 35 від 11.10.2021.

Спеціальним законодавством (Законом N 580-УІІІ, Порядком № 260), не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, виникає право застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби в поліції.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини.

Частиною 1 статті статтею 47 Кодексу законів про працю України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Приписами статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1995 № 108/95-ВР за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу II якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Пунктом 8 розділу IV Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/ годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Згідно архівної відомості № 1 за період з січня 2021р. по жовтень 2021р. отриманої на адвокатський запит в ГУНП у Львівській області, заробітна плата позивача за два попередні місяці, які передують місяцю звільнення складала: березень 2021 року- 14703,27 грн., за квітень 2021 року 14703,21 грн.

Середньоденна заробітна плата становить: (14703,21 грн. + 14703,21 грн.)/ 61 календарний день = 482,07 грн.

Кількість робочих днів, які повинні бути оплачені за середнім заробітком становить 153 робочих дні - період затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за період з 11.05.2021 по 11.10.2021, а тому сума яка підлягає стягненню з ГУНП у Львівській області відповідно до приписів ст. 117 КЗпП України, становить 73756,71 грн. (482,07 грн.* 153 робочих дні).

Враховуючи, що виплата одноразової грошової допомоги становить 55847,09 грн., і меншою ніж середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 73756,71 грн., суд вважає правильним застосувати до даних правовідносин принцип співмірності.

Зокрема, істотність частки суми одноразової грошової допомоги в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 55847,09 грн/73756,71грн. (сума одноразової грошової допомоги/середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,75.

Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 482,07 грн. (середня заробітна плата позивача за один робочий день) х 0,75 х 153 (днів затримки розрахунку) = 55317,53 гривень.

Отже, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд дійшов висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути нарахований та виплачений позивачу у розмірі 55317,53 грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача.

Аналогічна позиція викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року по справі № 806/2473/18, від 24 липня 2019 року по справі № 805/3167/18-а, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 662/1626/17, від 17 січня 2019 року по справі № 2-1579/11.

Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно суд враховує наступне.

Відповідно до ч.5 ст.94 Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Суд вважає, що індексація прямо передбачена положеннями Закону України "Про Національну поліцію" та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та в силу положень ч. 2 ст. 8 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача про його право на отримання індексації грошового забезпечення за період перебування на посаді поліцейського з 07 листопада 2015 року по жовтень 2017 року, оскільки позивач не отримав індексацію за ці місяці, що відповідач визнає.

Отже, підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив :
позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення повного розрахунку при звільненні, а саме виплати ОСОБА_1 в день звільнення зі служби в поліції одноразової грошової допомоги при звільненні.

Стягнути із Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні зі служби в поліції за період із 11.05.2021 по 11.10.2021 на суму 55317 (п`ятдесят п`ять тисяч триста сімнадцять) грн 53 коп.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за не використані дні відпустки ОСОБА_1 за 2020 рік.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористаних 11 діб додаткової відпустки за 2020 рік.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не проведення індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області (79007, Львівська область, місто Львів, пл. Генерала Григоренка, буд. 3; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 07.11.2015 по жовтень 2017 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грень Н.М.