Справа № 320/7341/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2022 року № 320/7341/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянув у порядку письмового провадження у місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Таращанської міської ради про визнання протиправними наказу, рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 (код: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (код: 39817550, адреса: 03115, м. Київ, вул. Серпова, буд. 3/14), Таращанської міської ради (код: 04054955, адреса: 09501, Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Тараща, вул. Шевченка, буд. 7) в якому просить суд:

- визнати наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13.05.2020 №10-7621/15-20-сг протиправним;

- зобов`язати Головне управління Держгеодкадастру у Київській області прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району Київської області;

- визнати рішення Таращанської міської ради №324-07-VIII щодо відмови ОСОБА_1 надання дозволу на розробку землевпорядної документації протиправним;

- зобов`язати Таращанську міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13.05.2020 №10-7621/15-20-сг та рішенням Таращанської міської ради від 29.04.2021 №474-08-VIII відповідачі відмовили позивачу у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою з відведення у власність земельних ділянок за відсутності правових підстав для цього.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13.05.2020 №10-7621/15-20-сг;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області прийняти рішення про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району, Київської області.

14.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Таращанської міської ради, в якому відповідач проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні частини позовних вимог щодо визнання рішення Таращанської міської ради №324-07-VIII щодо відмови ОСОБА_1 надання дозволу на розробку землевпорядної документації - протиправним та зобов`язання прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

В обґрунтування законності оскаржуваного рішення відповідач зазначив, що відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян на юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. При цьому, до заяви позивачем додано викопіювання Публічної кадастрової карти України, з розміщенням бажаної земельної ділянки, з якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :04:005:0080 належить до державної форми власності. Відтак у Таращанської міської ради відсутні повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, що перебуває у державній власності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Таращанським РС Управління ДМС України в Київській області.

З матеріалів справи вбачається, що за результатом розгляду звернення позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення у власність земельної ділянки, 13.05.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області було прийнято наказ №10-7621/15-20-сг, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, розташованої на території Веселокутської сільської ради Тарщанського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з таких підстав: бажана до відведення земельна ділянка належить до земель комунальної власності.

Судом встановлено, що у подальшому позивач звернувся до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області із заявою від 09.04.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки для « 01.03 Для ведення особистого селянського господарства», орієнтовною площею 2 га (кадастровий номер :04:005:0080), яка розташована на території с. Великий Кут Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області.

До заяви було додано викопіювання з публічної кадастрової карти з бажаним місцем розташування земельної ділянки, копії документів, що посвідчують особу та копію наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 13.05.2020, яким раніше було відмовлено у надання дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення запитуваної земельної ділянки.

16.04.2021 Таращанською міською радою було прийнято рішення №324-07-VIII, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :04:005:0080 для ведення особистого селянського господарства (01.03), яка розташована за межами с. Великий Кут Білоцерківського району Київської області.

Цим же рішенням було рекомендовано позивачу повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Київській області з відповідним клопотанням про надання дозволу на розробку землевпорядної документації щодо відведення земельної ділянки у власність.

При прийнятті цього рішення Таращанська міська рада виходила з того, що за даними Держгеокадастру запитувана земельна ділянка сформована і визначена як земельна ділянка державної власності, розпорядником якої на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачами вищевказаних наказу та рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Як було вказано вище, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13.05.2020 №10-7621/15-20-сг;

- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Київській області прийняти рішення про надання дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району, Київської області.

Отже, в рамках цієї справи вирішуються позовні вимоги про:

- визнання рішення Таращанської міської ради №324-07-VIII щодо відмови ОСОБА_1 надання дозволу на розробку землевпорядної документації протиправним;

- зобов`язання Таращанської міської ради прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність, орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративно-територіальних межах Веселокутської сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Щодо вказаних позовних вимог суд зазнає таке.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 Земельного кодексу України).

Частинами третьою та четвертою статті 116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Частиною першою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з абзацом 1 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас частиною четвертою цієї статті закріплено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Суд зауважує, що відповідно до частини третьої статті 78 Земельного кодексу України земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до частини першої та другої статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 15-1 Земельного кодексу закріплено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (п. є 1).

Відповідно до підпункту 50 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 р. N 15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2021 р. N 1302), Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи.

Згідно з пунктами 2, 3 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 6 вересня 2012 року N 5245-VI, який набрав чинності з 1 січня 2013 року, з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади;

- які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:

- на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;

- які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;

- які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Згідно з положеннями статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

- за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами;

- державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера;

- кадастрова карта (план) - графічне зображення, що містить відомості про об`єкти Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр» для фізичних та юридичних осіб відомості Державного земельного кадастру надаються за бажанням заявника:

- у паперовій формі;

- в електронній формі через Публічну кадастрову карту, за умови електронної ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису та оплати послуг за надання відомостей з Державного земельного кадастру із застосуванням електронних платіжних засобів відповідно до Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Доступ до відомостей Державного земельного кадастру надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, нотаріусам, банкам та особам, які в установленому законом порядку внесені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у тому числі через Публічну кадастрову карту, що є частиною програмного забезпечення Державного земельного кадастру, за умови ідентифікації особи з використанням кваліфікованого електронного підпису.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Таращанської міської ради із заявою про відведення у власність вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0080.

Відповідно до доданого до клопотання викопіювання з Публічної кадастрової карти вказана земельна ділянка належить до державної власності, а за цільовим призначенням віднесена до « 01.03 для ведення особистого селянського господарства».

Частиною першою статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

За таких обставин, судом встановлено, що запитувана позивачем до відведення земельна ділянка належить до сільськогосподарських земель державної форми власності, розпорядження якими здійснюють територіальні органи Держгеокадастру, у даному випадку Головне управління Держгеокадастру у Київській області.

Таким чином, Таращанська міська рада не є повноважним органом по розпорядженню запитуваною позивачем земельною ділянкою, а тому при прийнятті спірного рішення №324-07-VIII від 16.04.2021 відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.05.2022

Суддя Панченко Н.Д.