Справа № 560/5157/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2022-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5157/22
РІШЕННЯ
іменем України

19 травня 2022 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (період з 21.09.2018 по день остаточного розрахунку 15.04.2022) В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на день видання наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не виплатив йому індексацію грошового забезпечення за відповідний період, компенсацію за невикористані дні відпустки, що у подальшому було встановлено рішеннями судів. Фактично остаточний розрахунок відповідач провів 15.04.2022. Зважаючи на це, у квітні 2022 позивач звернувся до відповідача про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, на що одержав відмову.

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві відповідач позов не визнає, зазначає, що оскільки при виплаті позивачу коштів, належних при звільненні, був відсутній спір щодо видів виплат та їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень трудового законодавства відсутні.

Відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив у встановлені строки до суду не надходили.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини від 21.09.2018 позивача звільнено у запас та виключено зі списків особового складу. З`ясувавши, що під час звільнення йому не виплачені усі належні кошти, зокрема індексація грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а також компенсація за невикористані дні додаткової відпустки, позивач звернувся до суду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 січня 2020 у справі № 560/3582/19 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2018 роки. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати І виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період 2015-2018 роки. На виконання цього рішення суду Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено 29.05.2020 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки в розмірі 19 294,05 грн. (копія платіжного доручення за 29.05.2020)

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 у справі № 560/498/20 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. На виконання цього рішення суду 23.06.2020 та 30.09.2020 Військовою частиною НОМЕР_1 виплачено (двома платежами) частину індексації грошового забезпечення шляхом перерахунку на картковий рахунок грошових коштів в розмірі 4 435,66 грн. та 8 857,59 грн., тобто на загальну суму 13 293,25 грн. (копії платіжних доручень за 23.06.2020 та 30.09.2020 )

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 по справі №560/6935/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення доходу (базового місяця) січня 2008 року. На виконання рішення суду 15.04.2022 Військовою частиною НОМЕР_1 перераховано та виплачено індексацію грошового забезпечення на суму 69 077,60 грн. (копія виписки з карткового рахунку)

Вищезазначеними рішеннями судів було встановлено, що невиплата належних звільненому військовослужбовцю коштів відбулась з вини відповідача. Таким чином, фактичний остаточний розрахунок з виплати позивачу грошового забезпечення був проведений 15 квітня 2022 року.

Позивач 18.04.2022 звернувся до Військової частини про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, на що отримав відмову. Вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

На даний час питання, пов`язані з виплатою грошового забезпечення або відповідних компенсацій військовослужбовцям у разі затримки проведення з ними повного розрахунку за час служби, чітко не врегульовані. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовані спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовані певні спірні правовідносини. Закріплені у статтях 116,117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівниками. Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює порядок проходження військової служби, чітко не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату всіх належних сум звільненим військовим, з метою забезпечення принципу рівності прав та недискримінації у трудових відносинах Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними, відтак поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби та пов`язані з обов`язком провести виплату усіх належних працівнику коштів при звільненні з роботи (зі служби).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності, який застосовується у розмірі середнього заробітку, спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Як вбачається зі змісту статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП України, згідно з якою в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Отже, Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби. Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18, від 30.04.2020 у справі №140/2006/19 та від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17. Таким чином, після ухвалення судового рішення про стягнення/виплату заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати (постанова Верховного Суду від 13 лютого 2020 по справі №813/356/16 щодо аналогічних правовідносин)

Оскільки відповідач не довів відсутність у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що спір щодо конкретного розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає виплаті, між сторонами відсутній. Враховуючи вимоги вищезгаданих положень законодавства, проведення виплати повинне здійснюватись з урахуванням розміру середньоденного грошового забезпечення за останні два місяці служби, які передували дню звільнення.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміінстративний позов - задоволити.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.09.2018 по 15.04.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 19 травня 2022 року
Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (вул. Козацька, 71,Хмельницький,Хмельницька область,29009 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок