Справа № 320/7265/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м. Київ справа №320/7265/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним розпорядження та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним розпорядження відповідача №1000-0225-8/50170 від 22 червня 2020 року щодо відмови у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу 24 роки, починаючи з дня звернення - 16 червня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, відповідач у призначенні пенсії відмовив у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посаді доярки, свинарки, підтвердженого в установленому законом порядку. Позивач з такою позицією відповідача не погоджується, оскільки в сукупності має спеціальний стаж 20 років, що підтверджується наданими пенсійному органу документами, зокрема, трудовою книжкою. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

30 жовтня 2020 р. до суду надійшов відзив від відповідача, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не має. Таке право позивач матиме у випадку набуття понад 20 років роботи на посадах доярки, свинарки (з врахуванням страхованого стажу за вказаний період роботи з 2004 року).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстрований в с. Гейсиха Ставищенського району Київської області.

Судом встановлено, що з 1984 р. по 2001 р. позивачка безперервно працювала на посаді доярки та виконувала річні мінімуми трудової участі у СТОВ «Баштечки». Після чого 20 червня 2001 р. позивач за власним бажанням звільнилася з СТОВ «Баштечки». Вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідками Комунальної архівної установи міста Жашкова № 521 та № 520 від 24 липня 2020 р.

Із 22 липня 2001 р. позивачка влаштувалася дояркою в ПСП «Гейсиське». 30 липня 2002 р. переведена в цьому ж господарства на посаду свинарки. На посаді свинарки працювала до 30 вересня 2010 р. в ПСП «Гейсиське». Вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідки ПСП «Гейсиське» № 78 від 22 травня 2020 р.

Окрім цього, 2 жовтня 2017 р. позивач переведена з посади сторожа на посаду доярки в ПСП «Гейсиське». Судом встановлено, що за вказаною роботою позивач працює і на час звернення до суду, тобто повних 2 роки трудового стажу, вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідкою ПСП «Гейсиське» № 78 від 22 травня 2020 р.

26 червня 2020 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом відповідача № 1000-0225-8/50170 від 22 червня 2021 р. позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У цьому листі позивача повідомлено, що відповідно до поданих та наявних у відповідній пенсійній справі документів позивач має 18 років 6 місяців роботи на посадах доярки та свинарки.

Тому права на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач не має. Право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набуде лише у випадку набуття понад 20 років роботи на посадах доярки, свинарки (з врахуванням страхового стажу за вказані періоди роботи з 2004 року).

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до вимог п.1.6. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається жінкам, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності стажу на зазначених роботах не менше 20 років, за умови виконання встановлених норм обслуговування.

Норми обслуговування для цих цілей встановлюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту 2 частини другої цієї статті, зокрема, 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Разом з цим, суд враховує, що Кабінетом Міністрів України, станом на дату виникнення спірних правовідносин та на дату розгляду справи судом, не визначений порядок встановлення норм обслуговування, виконання яких повинно враховуватися при призначенні дояркам пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення від 20 січня 1992 р. за №6 "Про порядок призначення пенсії на пільгових умовах жінкам, які працюють доярками/операторами машинного доїння /свинарками операторами в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства", нормою обслуговування належить вважати певну кількість голів корів або свиней, закріплених за робітницею, яку вона зобов`язана обслужити упродовж установленого робочого дня (зміни) у визначених організаційно-технічних умовах. Тому, ураховується виконання норм обслуговування, встановлених на рівні, не нижчому від технічно обґрунтованих норм. У свою чергу, до технічно обґрунтованих норм належать: типові міжгалузеві і галузеві (відомчі) норми обслуговування, затверджені в установленому порядку; норми обслуговування, встановлені на підставі типових міжгалузевих і галузевих (відомчих) нормативів часу на окремі роботи (операції) з урахуванням організаційно-технічних умов обслуговування великої рогатої худоби і свиней у цьому господарстві. Відповідно, саме адміністрація господарства подає до органу Пенсійного фонду довідку про стаж роботи дояркою (оператором машинного доїння), свинаркою-оператором і про виконання встановлених норм обслуговування.

Таким чином, основними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є виконання робіт на посаді доярки, досягнення відповідного віку, а також наявність відповідного стажу.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Наказом Міністерства праці України за № 58 від 29 липня 1993 р. затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до вимог пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 п. 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи оцінку твердженням відповідача про відсутність у позивача пільгового стажу 20 років на посаді доярки/свинарки, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявних доказів судом встановлено, що з 1984 р. по 2001 р. позивачка безперервно працювала на посаді доярки та виконувала річні мінімуми трудової участі у СТОВ «Баштечки». Після чого 20 червня 2001 р. позивач за власним бажанням звільнилася з СТОВ «Баштечки». Вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідки Комунальної архівної установи міста Жашкова № 521 та № 520 від 24 липня 2020 р., та підтверджують, що станом з 1984 р. по 2001 р. стаж позивача роботи на посаді доярки становить 14 років.

Крім того, судом враховано, що до вказано періоду не брався до розрахунку стаж роботи на посаді доярки, а саме: 1993 р., так як згідно трудової книжки там стоять прочерки; 1999 р. так як згідно трудової книжки в цей рік не було виконано річного мінімуму трудової участі; 2001 р. оскільки це є роком звільнення.

У подальшому, 22 липня 2001 р. позивачка влаштувалася дояркою в ПСП «Гейсиське». 30 липня 2002 р. переведена в цьому ж господарства на посаду свинарки. На посаді свинарки працювала до 30 вересня 2010 р. в ПСП «Гейсиське». Вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідки ПСП «Гейсиське» № 78 від 22 травня 2020 р., та підтверджують, що у період з 2001 р. по 2010 р. стаж позивача на посаді свинарки становить 8 років.

Крім того, судом враховано, що до вказано періоду не брався до розрахунку стаж роботи на посаді доярки, а саме: 2001 р. оскільки позивачка не працювала не повний робочий рік, та 2010 р., оскільки позивач працювала не повний робочий рік.

Окрім цього, 2 жовтня 2017 р. позивач переведена з посади сторожа на посаду доярки в ПСП «Гейсиське». Судом встановлено, що за вказаною роботою позивач працює і на час звернення до суду у серпні 2020 р., тобто повних 2 роки трудового стажу, вказана обставина підтверджується записами в трудовій книжці та довідки ПСП «Гейсиське» № 78 від 22 травня 2020 р. Крім того, судом враховано, що до вказано періоду не брався до розрахунку стаж роботи на посаді доярки, а саме: 2017 р. оскільки позивачка не працювала не повний робочий рік та 2020 р. оскільки позивач працювала не повний робочий рік.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у період з 1984 р. по 2001 р. позивачка безперервно працювала на посаді доярки та виконувала річні мінімуми трудової участі у СТОВ «Баштечки», у період з 2002 р. по 2010 р. позивач безперервно працювала на посаді свинарки в ПСП «Гейсиське» та у період з 2017 р. до звернення до суду у 2020 р. позивач працює дояркою в ПСП «Гейсиське», а тому має понад 20-річний стаж роботи на посадах, з яким стаття 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пов`язує право на призначення пільгової пенсії.

Таким чином, вищенаведені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність у позивача необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії згідно з п. 5 ч. 2ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відтак, суд вважає протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах з підстав, викладених у листі відповідача від 22 червня 2020 р. №1000-0225-8/50170 через відсутність необхідного пільгового стажу 20 років.

Із урахуванням наведеного суд визнає, що рішення відповідача, яке викладене в листі від 22 червня 2020 р. №1000-0225-8/50170 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ґрунтується на помилкових висновках пенсійного органу, є протиправним. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За загальним правилом суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто не може застосовувати інший спосіб захисту, ніж зазначив позивач у позовній заяві. Вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З урахуванням обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення , яке викладене листом №1000-0225-8/50170 від 22 червня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу 24 роки, починаючи з дня звернення - 16 червня 2020 року, судом зазначає про таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до відповідача відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зведена до мінімуму.

Як встановлено судом, станом на день звернення із заявою до відповідача позивачу виповнилося 55 років та маючи страховий стаж 24 років, він набув право на пенсію відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За таких обставин відповідач не міг прийняти іншого рішення, ніж призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня звернення із заявою відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, суд зазначає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу 24 роки, починаючи з дня звернення - 16 червня 2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд також бере до уваги, що обставини справи, які є предметом дослідження, виникли до уведення в Україні в лютому 2022 р. надзвичайного та воєнного стану, а прийняті рішення, дії чи бездіяльність відповідача не пов`язані із уведенням воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, отже порушено права позивача на призначення пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до суду з цією позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією № 828 від 12 серпня 2020 р.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 139 КАС України, і беручи до уваги результат вирішення спору щодо повного задоволення позовних вимог, присуджує позивачу 840 грн. 80 коп. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Київській області, яке викладене листом №1000-0225-8/50170 від 22 червня 2020 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням пільгового стажу 24 роки, починаючи з дня звернення - 16 червня 2020 року.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, .

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 16 травня 2022 року.