Справа № 460/10401/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 травня 2022 року

м. Київ

справа № 460/10401/21

адміністративне провадження № К/990/10497/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування пункту вимоги повернути особі, яка її подала ,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області (далі - ТУ ДСА України в Рівненській області) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати пункт 1 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській від 08 липня 2021 року №131708-14/2492-2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року, позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 вимоги «Про усунення порушень законодавства» Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області від 08 липня 2021 року №131708-14/2492-2021. Вирішено питання розподілу судових витрат.

26 квітня 2022 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржені судові рішення на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, скасувати їх і відмовити в позові.

Предметом спору у цій справі є правомірність вимоги органу державного фінансового контролю про усунення порушень законодавства, виявлених під час проведення ревізії.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області зазначило, що оскаржує судові рішення на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, так як касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

Так, положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Водночас, відповідно до відомостей Єдиного державного судового реєстру ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2021 року розгляд справи призначено і справу розглянуто за правилами загального позовного провадження. Тому Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та відхиляє мотиви щодо винятковості цієї справи, оскільки такі доводи не є самостійною підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень у цій справі і, за нормами частини п`ятої статті 328 КАС України, такі аргументи необхідно додатково зазначати виключно у разі оскарження судових рішень, перегляд яких у Верховному Суді не передбачено нормами КАС України.

Суд також відхиляє аргументи Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області щодо неврахування правової позиції Верховного Суду України, висловленої у справах №№21-40а14, 21-93а14, 21-453а14, 21-461а14, 21-442а14 та 21-603а14 і Верховного Суду у справах №№820/3534/16, 500/1164/19, 2540/2841/18, 823/1423/17, 816/1463/17, 804/668/17, 826/1508/17, 240/4776/19, 820/1286/18, 420/1304/19, 520/11213/18, 520/6914/109 та 520/11213/18, оскільки застосовність висновків Верховного Суду повинно здійснюватися через призму норми права, яка діє у часі та впливає на врегулювання спірних правовідносин, а відповідно і вирішення спору.

Разом з тим, у касаційній скарзі не зазначено норму права, яка застосована судами без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, а посилання заявника на постанови Верховного Суду України є безпідставними, оскільки згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставою касаційного оскарження є застосування судом норми права без урахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до наведення норм законодавства, часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а відповідач обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише загальні посилання на невідповідність судових рішень правовій позиції Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, та без указання підстав касаційного оскарження, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України у.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2022 року у справі за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування пункту вимоги повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко