Справа № 300/903/22
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2022 р. справа № 300/903/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання повторно розглянути клопотання від 16.06.2021 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, -
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Долинської міської ради Івано-Франківської області (надалі по тексту також відповідач, Долинська міська рада, міська рада, орган місцевого самоврядування) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання повторно розглянути клопотання від 16.06.2021 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 16 червня 2021 у відповідності до статті 118 і 121 Земельного кодексу України звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0179 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . До вказаної заяви було подано графічні матеріали про бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з Публічної кадастрової карти), копію рішення Долинської міської ради №962-20/2020 від 08.10.2020, яким попередньо надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо спірної земельної ділянки померлій матері позивача ОСОБА_2 та свідоцтво про її смерть. Листом від 20.10.2021 за №193760 Долинська міська рада повідомила позивача про внесення даної заяви на розгляд сесії міської ради 6 жовтня 2021 року, втім у зв`язку із недостатньою кількістю голосів відповідачем не прийнято рішення для задоволення такої заяви.
Як стверджує позивач, норми Земельного кодексу України містять вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Незважаючи на вказане відповідачем порушено процедуру розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0179 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . Таку бездіяльність Долинської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви та не розгляду такої заяви у спосіб і строк, визначений чинним законодавством, ОСОБА_1 вважає протиправною, у зв`язку з чим просила позов задовольнити у повному обсязі, зокрема, зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву від 16.06.2021, з урахуванням висновків, вказаних у рішенні суду.
Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 16.02.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання і повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами (а.с.20).
На виконання ухвали суду від 16.02.2022, Долинська міська рада направила поштовим зв`язком письмове пояснення від 21.04.2022 за №401/05-28/14в і витребувані докази, які надійшли на адресу суду 25.04.2022 (а.с.48-50, 51-62).
Також відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 21.04.2022 за №400/05-28/14в, реєстрація якого здійснена в суді 25.04.2022 (а.с.25-47).
Відповідач не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що ОСОБА_1 25.06.2021 звернулась до Долинської міської ради із заявою від 16.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0179 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , за рахунок земель міської ради. До вказаної заяви долучено ряд документів, серед яких зокрема, викопіювання з Публічної кадастрової карти. За результатом розгляду такої заяви, відповідачем підготовлено проект рішення, який внесено на розгляд 16 сесії Долинської міської ради 06.10.2021. Втім при голосуванні 06.10.2021 рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 в м. Долина не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення по задоволенню звернення.
За доводами відповідача, Долинська міська рада розглянула клопотання позивача в порядку, визначеному Регламентом міської ради, рішення про задоволення клопотання позивача не знайшло підтримки необхідної кількості голосів депутатів і було відхилене. При цьому проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів на свою підтримку, вважається відхиленим та не викладається у формі окремого документу про відмову у задоволенні відповідної вимоги, заяви чи клопотання, а такий результат фіксується у протоколі пленарного засіданні ради, що і було зроблено відповідачем.
Вказуючи на дискреційність повноважень у спірному випадку органу місцевого самоврядування із вирішення земельних питань та відсутність бездіяльності при розгляді заяви позивача, Долинська міська рада просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, вивчивши позовну заяву і відзив на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 звернулася до Долинської міської ради із заявою від 16.06.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0179 га, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.52). До вказаної заяви, поряд з іншим, долучила графічні матеріали про бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з Публічної кадастрової карти), копію рішення Долинської міської ради №962-20/2020 від 08.10.2020 і свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , видане 05.01.2021 (а.с.53-56).
Як встановлено судом із пояснень позивача і матеріалів справи, попередньо рішенням Долинської міської ради №962-20/2020 від 08.10.2020 матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,0179 га, яка розташована по АДРЕСА_1 . У зв`язку із смертю матері такий проект не був виготовлений та відповідно земельна ділянка не була сформована як об`єкт цивільних прав (а.с.1, 55, 56).
Вказана обставина не заперечується відповідачем.
Листом від 20.10.2021 за №193760 Долинська міська рада, розглянувши клопотання ОСОБА_1 , повідомила позивача про внесення даної заяви на розгляд 16 сесії міської ради 6 жовтня 2021 року, однак у зв`язку із недостатньою кількістю голосів відповідачем не прийнято рішення для задоволення такої заяви (а.с.13).
На адвокатський запит від 11.11.2021 (а.с.14), міська рада листом від 31.12.2021 за №14/05-17/4647 повідомила про те, що зміни до генерального плану міста Долина, розробленого НДІП «Дніпромісто» та затвердженого рішенням Долинської міської ради від 12.08.2013 за №320-8/2003, плану зонування території в складі генерального плану м. Долина, детального плану території на вказаній у запиті території ( АДРЕСА_1 ), не розроблялися (а.с.16).
ОСОБА_1 , вважаючи протиправною бездіяльність міської ради, яка виразилася у порушенні суб`єктом владних повноважень процедури розгляду заяви (клопотання) від 16.06.2021 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав на безоплатне отримання земельної ділянки.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
При вирішенні даного спору суд вважає за необхідне дослідити кожний аргумент позивача окремо у його співвідношенні до змісту позиції відповідача, та виходячи із фактичних обставин справи, підтверджених належними доказами.
Пунктом "б" частини 1 статті 81 Земельного кодексу України (надалі по тексту також ЗК України) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Як свідчить зміст заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021, остання ініціювала питання щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га у власність із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Законом України "Про місце самоврядування в Україні" від 21.05.1997 за №280/97-ВР (надалі по тексту також Закон №280/97-ВР) визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Статтею 10 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, серед іншого, земля, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (частини 3 та 5 статті 16 Закону №280/97-ВР).
Згідно вимог частини 1 статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
В силу вимог пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Також повноваження саме сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин визначені статтею 12 Земельного кодексу України.
Зокрема, за змістом пунктів "а" і "б" частини 1 статті 12 коментованого Кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Так, відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Стаття 118 Земельного кодексу України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.
За змістом частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Як визначено частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (абзац 3 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України).
Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Зміст коментованих норм Кодексу свідчить, що порядок набуття земельних ділянок у власність громадян шляхом їх передачі (одержання) із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації регламентовано пунктом "б" частини 1 статті 81, пунктом "в" частини 3 статті 116, частинами 6 і 7 статті 118 і статті 121 Земельного кодексу України.
Втім, слід відзначити, що коментований вище судом процес одержання у власність земельної ділянки, окрім подання зацікавленою особою клопотання відповідного змісту із необхідними документами, включає в собі також наступні обов`язкові стадії (етапи), а саме:
- звернення зацікавленої особи із клопотанням та відповідними обов`язковими додатками, оформлених за правилами частини 6 статті 118 ЗК України;
- отримання у відповідної ради дозволу у формі позитивного рішення на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;
- приймає відповідною радою рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
В свою чергу, чіткий і виключний перелік обставин, наявність яких дає підстави для відмови у прийнятті відповідним органом рішень про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і надання її у власність, визначені частинами 7 і 9 статті 118 Земельного кодексу України.
Попри це, перше із вказаних рішень відповідного органу, у випадку відмови у наданні дозволу, повинно містити в собі конкретні мотиви його прийняття, тобто бути достатньо мотивованим.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави суду дійти до висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 ЗК України.
Частиною 7 статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки:
б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.
Повертаючись до фактичних обставин у справі, матеріали справи засвідчують подію звернення ОСОБА_1 до Долинської міської ради із заявою (клопотанням) від 16.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0179 га "для ведення особистого селянського господарства", яка розташована по АДРЕСА_1 . До клопотання позивач, поряд з іншим, додала графічні матеріали про бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з Публічної кадастрової карти) і копію рішення Долинської міської ради №962-20/2020 від 08.10.2020 (а.с.52, 54, 55).
Втім, як уже відзначено вище по тексту судового рішення, міська рада листом від 20.10.2021 за №193760, повідомила позивача про розгляд її заяви (клопотання) 06.10.2021 на шістнадцятій сесії міської ради, на якій при голосуванні стосовно надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, не отримано необхідної кількості голосів для прийняття відповідного рішення (а.с.13).
Відповідач, обґрунтовуючи власні доводи щодо правомірності своїх дій вказує про те, що Долинською міською радою, відповідно до діючого законодавства, було вчинено усі дії (дотримано всі процедури) щодо розгляду заяви позивача відповідними спеціалістами, розгляду клопотання відповідною комісією, підготовки проекту рішення, винесення вказаного проекту рішення на розгляд сесії та розгляд проекту рішення на сесії міської ради. А отже міською радою виконано всі дії/функції та вжито належних заходів щодо розгляду заяви позивача, що спростовує доводи ОСОБА_1 про бездіяльність Долинської міської ради.
Відповідач наголошує на тому, що під час розгляду клопотання (звернення) позивача Долинська міська рада діла у відповідності до Регламенту Долинської міської ради восьмого скликання затвердженого рішенням Долинської міської ради від 28 грудня 2020 року №47-2/2020 (надалі по тексту також Регламент).
Так, судом встановлено, що відповідно до пунктів 1, 2, 3, 6 статті 12 Регламенту питання до порядку денного сесії ради вносяться відповідно до плану роботи ради, рішень ради та її постійних комісій, а також міським головою, депутатами, виконавчим комітетом ради, загальними зборами громадян.
Питання вноситься на розгляд ради за наявності проекту рішення та в разі необхідності інформаційно - довідкових матеріалів до нього.
Проекти рішень ради, доповіді, довідкові матеріали з питань, що виносяться на розгляд сесії, готуються депутатами, комісіями, виконавчими органами ради, загальними зборами громадян.
Проекти рішень попередньо розглядаються постійною комісією ради відповідно до її компетенції, або, за домовленістю чи дорученням голови, секретаря ради - у кількох комісіях.
Статтею 16 Регламенту визначено, що розгляд проектів рішень відбувається згідно з порядком, визначеним статтею 15 Регламенту.
Результатом розгляду проекту рішення може бути його зняття на доопрацювання чи не підтримання проекту, прийняття його за основу чи прийняття проекту в цілому.
В разі зняття проекту рішення він передається на доопрацювання в профільну постійну комісію (комісії) ради, до виконавчих органів ради або інші визначені радою органи.
В разі прийняття проекту за основу зауваження і доповнення, що надійшли під час обговорення, а також подані у письмовій формі після обговорення, розглядаються й узагальнюються в постійних комісіях (комісії) або на засіданні виконавчого комітету, і з відповідними висновками вносяться на друге читання ради.
Згідно із частинами першою-п`ятою статті 17 Регламенту голосування може бути простим, рейтинговим, поіменним, таємним.
Встановлює результати голосування (відкрите, рейтингове, таємне) утворена з числа депутатів лічильна комісія.
Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Результати поіменного голосування публікуються на офіційному веб-сайті міської ради і зберігаються протягом необмеженого строку. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Рейтинговим є голосування кількох пропозицій або поправок у порядку їх внесення, що стосується одного і того ж питання і включають одна одну (альтернативні пропозиції).

Стаття 18 Регламенту регулює порядок прийняття рішень Долинською міською радою Івано-Франківської області.

Згідно із цією статтею рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення з процедурних питань приймається простою більшістю депутатів присутніх у залі.

Рішення з питання, що не має процедурного характеру, приймається на пленарному засіданні більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні». При встановленні результатів голосування до загального складу міської ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Проект рішення або пропозиція, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими.

За змістом витягу із протоколу шістнадцятої сесії міської ради (третє пленарне засідання) від 06.10.2021, який міститься в матеріалах справи, питання щодо надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, розглядалось на 16 сесії восьмого скликання Долинської міської ради Івано-Франківської області, що відбулась 06.10.2021 (початок о 10:00 год) (а.с.58).

Відомості із відкритого поіменного голосування за рішення від 23.07.2021 свідчать, що у голосуванні про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 взяли участь 23 депутати, з них: "За"- 6, "Проти" 4, "Утримались" 13 (а.с.59).

Таким чином, на переконання відповідача, Долинська міська рада, розглянула клопотання позивачів у місячний строк, втім не ухвалила відповідного рішення, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів для його прийняття.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами відповідача, оскільки питання по суті заявленого клопотання ОСОБА_1 вирішено не було, зокрема, за результатами його розгляду не надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивованої відмови у його наданні з підстав, визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Більше того, в силу вимог пункту 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР і пунктів "а" і "б" частини 1 статті 12 ЗК України вирішення по суті питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у його наданні є виключною компетенцією ради як єдиного належного органу в системі місцевого самоврядування.

Суд зауважує, що частина 7 статті 118 ЗК України містить вичерпний перелік підстав, який не підлягає розширеному тлумаченню, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема, невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, відповідач листом від 20.10.2021 надав позивачу проміжну відповідь на її звернення, яким повідомив про не прийняття рішення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів для його прийняття.

Слід окремо наголосити, що ЗК України не передбачає можливості розгляду клопотання зацікавленої особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою без прийняття одного з рішень за змістом частини 7 статті 118 ЗК України та сповіщення про це заявника письмовим листом.

Такі дії сільської ради не є правомірним способом поведінки органу, так як не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися "відмовою у наданні дозволу" у розумінні частини 7 статті 118 ЗК України.

Дозвіл або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Відсутність належним чином оформленого і прийнятого рішення сільської ради про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листа про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність.

Ураховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо порушення відповідачем процедури розгляду її клопотання.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Вирішуючи по суті вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вулиці Шептицького у місті Долина, суд виходить із таких мотивів і переконань.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, які звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, за суттю якого на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, що мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини та громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

При цьому, спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

У спірному випадку, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною 7 статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі у 806/2532/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені у частині шостій статті 118 ЗК України у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на першому пленарному засіданні, що відбудеться після набрання рішення суду законної сили, то суд враховує, що порядок розгляду такої заяви визначений законом, а саме статтею 118 Земельного кодексу України.

Разом з цим Законом України "Про місце самоврядування в Україні" визначено порядок проведення пленарних засідань та формування порядку денного сесій ради.

А тому, на думку суду, відсутні підстави для встановлення спеціального порядку розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Інші доводи та міркування відповідача, викладені в обґрунтування правомірності своїх дій, не змінюють коментованого висновку суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Проаналізувавши наведені норми та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про підставність заявлених ОСОБА_1 вимог, при цьому позов вважає таким, що підлягає до часткового задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 992,40 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція від 10.02.2022 за № (а.с.1).

З огляду на вказане підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 893,16 гривень, що пропорційно становить 90 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Долинської міської ради Івано-Франківської області стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Долинську міську раду Івано-Франківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.06.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0179 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , з прийняттям обґрунтованого рішення відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04054317) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 893,16 гривень (вісімсот дев`яносто три гривні шістнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 ;

відповідач Долинська міська рада Івано-Франківської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04054317), проспект Незалежності, 5, м. Долина, Калуський район, Івано-Франківська область, 77500.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.