Справа № 380/5837/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/5837/21 пров. № А/857/19353/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Обрізка І.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 380/5837/21 прийняте суддею Кузаном Р.І. у місті Львові за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради (далі Управління, відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії з приводу відмови в перерахунку/нарахуванні пільг на житлово-комунальні послуги відповідно до вимог ч. 1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради Львівської області здійснити перерахунок пільг на житлово-комунальні послуги відповідно до вимог ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 27 лютого 2020 року і надалі нараховувати пільги згідно вказаної норми Закону.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проживає в 5-ти поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,7 кв. метра, на яку відповідачем нараховується 100 процентна знижка на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, тому відповідачем в повному обсязі надається позивачу пільга у вигляді 100 процентної знижки за користування житлом та комунальними послугами, виходячи з загальної площі житла позивача та середніх норм споживання, як це передбачено у ст.13 Закону № 3551-ХІІ. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність спірного рішення відповідача.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, оскільки ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачає застосування при наданні пільги по оплаті за послугу теплопостачання соціальної норми та не встановлює такої, а передбачає надання такої в межах середніх норм споживання (виходячи з площі 21м2 загальної площі на кожну особу та додатково 10,5 м2 на сім`ю). Однак судом першої інстанції залишено поза увагою таку невідповідність вказаних норм Постанови № 409 нормам Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та всупереч ч. 3 ст. 7 КАС України застосовано нормативний акт нижчої юридичної сили, який не відповідає нормативному акту вищої юридичної сили, а отже допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного застосування норм матеріального права, а отже й неправильного вирішення справи. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не погодився з його доводами про необхідність врахування у цій справі Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, мотивувавши це тим, що спірним питанням у цій справі є наявність підстав для проведення перерахунку нарахованих пільг на житло, а також площа житла, на яку так пільга повинна надаватись. Однак, судом першої інстанції при цьому враховано лише зміст резолютивної частини вказаного рішення і не враховано викладеної у його мотивувальній частині відповідно до ст. 92 Закону України «Про Конституційний Суд України» юридичної позиції Конституційного Суду про те, що встановлення іншого, ніж у ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», законодавчого регулювання у сфері надання пільг ветеранам війни суперечить принципу верховенства права, яким відповідно до ст. 6 КАС України суд повинен керуватись при вирішенні справи. Відтак, позивач стверджує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

22 листопада 2021 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому Управління просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції, - без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що позивач є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 13.12.2014 року (а.с.8).

04.03.2021 року позивач звернувся до УСЗН Червоноградської міської ради із заявою про перерахунок пільг на житлово-комунальні послуги, за адресою: АДРЕСА_2 , з жовтня 2019 року з врахуванням пільг, що йому належать відповідно до вимог ч.1 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с. 9).

У відповідь на звернення позивача УСЗН Червоноградської міської ради листом №21004/1-8 від 15.03.2021 року повідомило позивача, що пільга як особі з інвалідністю 3 групи внаслідок війни нараховується на всю площу квартири, що йому належить. Загальна площа квартири становить 37,7 кв.м, опалювальна 35,3 кв.м. Такий порядок нарахування пільг визначений ч.3 п.28 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», тому підстав для проведення ОСОБА_1 перерахунку нарахованих пільг на житлово - комунальні послуги немає.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон № 3551-ХІІ.

Відповідно до пунктів 4 та 5 статті 13 Закону №3551-ХІІ особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

100-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII) до повноважень Кабінету Міністрів України належать встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Згідно з ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як особа з інвалідністю внаслідок війни має право та користується 100 - відсотковою знижкою плати за користування житлом (квартирна плата) та комунальними послугами (газом, електроенергією, опаленням та іншими послугами) в межах середніх норм споживання, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» (далі Постанова №409).

Відповідно до ч.3 п.28 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» площа житла, на яку нараховується 100- процентна знижка плати, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання) незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

Нарахування пільг на житлово-комунальні послуги проводиться у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів, визначених Постановою №409.

Пунктом 2 Постанови №409 визначено, що соціальна норма житла, в межах якої держава надає громадянам пільгу на оплату житлово - комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком для:

1) оплати житлової послуга - послуги з управління багатоповерховим будинком, витрат на управління багатоквартирним будинком - 21 м2 загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю;

2) оплати комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії для потреб централізованого або автономного опалення, з постачання та розподілу природного газу або постачання та розподілу електричної енергії для індивідуального опалення незалежно від джерела та виду енергії - 21 м2 опалювальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Пунктом 3 Постанови №409 установлено соціальні норми, в межах яких держава надає пільги на оплату житлово - комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком:

1) для послуг з постачання теплової енергії (для потреб централізованого або автономного опалення) та індивідуального опалення:

у разі використання теплової енергії для централізованого або автономного опалення 0,0383 Гкал, на 1 к в. метра опалювальної площі на місяць в опалюваний період.

Для громадян, які використовують теплову енергію для потреб централізованого опалення, опалювальний період для надання пільг установлюється з 16 жовтня до 15 квітня включно.

Тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування, послуги з централізованого опалення для потреб населення для абонентів житлових будинків з будинковими приладами обліку теплової енергії становить 1809,91 грн./ Гкал (з ПДВ).

Залежно від особливостей регіонів та типу будівель соціальні нормативи користування комунальними послугами, визначаються з урахуванням відповідних коригуючих коефіцієнтів згідно з додатком 1 і 2 до Постанови №409.

Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії для централізованого або автономного опалення для Львівської області та для будівель на 5 і більше поверхів становить 0,41.

Вартість одного квадратного метра опалювальної площі у межах соціальних нормативів за наявності будинкових приладів обліку теплової енергії дія будівель на 5 і більше поверхів складає - 28,4210 грн. (0,0383 Гкал х 1809,91 грн. (вартість 1Гкал) х 0,41 (коригуючий коефіцієнт)).

2) для користування послугами з централізованого постачання холодної води - 3,6 кв.м. на одну особу на місяць;

3) для користування послугами з постачання та розподілу природного газу на плиту - 5,4 куб. м. на одну особу на місяць;

4) для користування послугами з електропостачання, за наявності централізованого постачання холодної води та за відсутності централізованого постачання гарячої води та газових водонагрівних приладів 100 кВт*г на місяць на сім`ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30кВт*г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства) на житлове приміщення (будинок ), але не більше як 220 кВт*г па місяць.

Розрахунок пільг проводиться на програмному забезпеченні ЄДАРП, розробником якого є ІОЦ Міністерства соціальної політики України.

З 01.10.2019 року пільги на оплату житлово-комунальних послуг нараховуються Управлінням праці та соціального захисту населення, відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року №373 «Деякі питання падання житлових субсидій та пільг на оплату житлово - комунальних послуг».

Відповідно до ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

Судом першої інстанції встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 з 01.10.2019 року нарахування пільг проводиться на 4 - осіб (заявника, його дружину та 2-х неповнолітніх дітей).

Донька ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою, а тому не належить до членів сім`ї пільговика.

З матеріалів справи встановлено, що позивач проживає в 5-ти поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 37,7 кв. метра, на яку відповідачем нараховується 100 процентна знижка на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території.

На послуги з постачання та розподілу газу, електро та водопостачання пільга надається у розмірі 100% з урахуванням соціальних нормативів. Витрати на оплату за спожиту теплову енергію відшкодовуються у розмірі 100% у межах соціальних нормативів, виходячи з розміру опалювальної площі належної позивачу квартири.

Суд зазначає, що вказаний обрахунок пільг позивачу відповідає наведеним вище нормам законодавства та підтверджується наявним у справі повідомленням про надання пільг.

Тому, посилання позивача на наявність у нього права на отримання 100 процентної знижки на 115,5 кв. метри є безпідставними.

Крім того, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що мотивуючи прийняте рішення від 27.02.2020 року у справі № 1-247/2018(3393/18) Конституційний Суд України зазначив, що «…предмет регулювання Кодексу, так само як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, обумовленим положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України».

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги у їх сукупності зводяться до власного тлумачення заявником норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для її задоволення.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 380/5837/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 13.05.2022 року.