Справа № 420/5450/22
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5450/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду 07 квітня 2022 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії відповідача - Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо включення в довідку № ЮО 102523 вiд 16.03.2021 року про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019 року для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року в зменшеному розмірі додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 5% від посадового окладу та відмови подання до ГУ ПФУ в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням з 01.04.2019 року розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 15% від посадового окладу;

2. Зобов`язати відповідача - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019 року у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 15% вiд посадового окладу для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що йому була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», він має право на перерахунок пенсії. 16 березня 2021 року Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки позивачу була видана оновлена довідка про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019 року для перерахунку пенсії. Проте, як зазначає позивач, відповідачем протиправно були зменшені розміри додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 5% від посадового окладу. У січні 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою про оформлення нової довідки та її надіслання до пенсійного органу, однак своїм листом від 20.01.2022 року відповідач повідомив, що вказана довідка від 16.03.2021 року ним складена вірно тому для оформлення нової підстав немає.

Вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді від 12.04.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення недоліків позову шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з наданням доказів поважності причин його пропуску.

Ухвалою судді від 15.04.2022 року клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення до суду задоволено, поновлено строк на звернення до суду, позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд зазначає, що копія ухвали від 15.04.2022 була направлена Одеському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки.

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд кваліфікує неподання відповідачем як суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву як визнання позову.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 з 2003 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач проходив військову службу у Одеському інституті Сухопутних військ на посаді заступника начальника факультету з навчальної та наукової роботи начальник навчальної частини.

Позивачу присвоєний у 1989 році науковий ступінь «кандидат військових наук», що підтверджується копією диплома кандидата наук серії НОМЕР_1 від 18 січня 1989 року, а в 1994 році присвоєне вчене звання «доцент», що підтверджується копією атестата доцента серії ДЦ №004683 від 22.02.1994 року.

Відповідно до Розрахунку на пенсію за вислугу років служби Одеського обласного військового комісаріату № ЮО 102523 від 06.05.2003 року і на підставі довідки Одеського ордена Леніна інституту Сухопутних військ №11 від 06.03.2003 року про додаткові види грошового забезпечення (доплата за вчене звання i доплата за науковий ступінь - 25% від посадового окладу) для нарахування пенсії позивачу при первинному призначенні пенсії з 06.03.2003 року за вислугою років було встановлено доплату за науковий ступінь «кандидат наук» та доплату за вчене звання «доцент» в розмірі 25% від посадового окладу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 видано довідку № ЮО102523 від 06.03.2008 року про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою. В довідці №ЮО 102523 від 06.03.2008 року до грошового забезпечення позивача включені з 01.01.2008 року такі додаткові види грошового забезпечення: доплата за науковий ступінь в розмірі 15% від посадового окладу; доплата за вчене звання в розмірі 25% від посадового окладу.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року № 420/12584/20, 16.03.2021 року Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки на ім`я ОСОБА_1 видано довідку № ЮО 102523 про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 05.03.2019 року.

В довідці № ЮО 102523 від 16.03.2021 року до грошового забезпечення позивача включені такі складові:

- посадовий оклад;

- оклад за військове звання (полковник);

- відсоткова надбавка за вислугу років (60%);

- надбавка за особливості проходження служби (65%);

- надбавка за таємність (15%);

- надбавка за науковий ступінь (5%);

- надбавка за вчене звання (5%);

- премія (35%).

У січні 2022 року позивач звернувся до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою щодо оформлення та надіслання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою до складу якою включити додаткові види грошового забезпечення з 05.03.2019 року в підвищеному розмірі: надбавку за науковий ступінь 15% та надбавка за вчене звання 25% від посадового окладу.

20.01.2022 року відповідач склав лист-відповідь № 943/576 на ім`я позивача в якому повідомив, що Одеським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки складові довідки № ЮО 102523 від 16.03.2021 визначено вірно, оскільки згідно підпунктам 2 та 3 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 доплату за науковий ступінь кандидата наук встановлено в розмірі 5 відсотків посадового окладу, доплату за вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків посадового окладу.

Не погоджуючись з позицією та діями відповідача позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи спір по даній справі, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про вищу освіту», законодавство України про вищу освіту базується на Конституції України і складається із законів України «Про освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність», цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про вищу освіту», вищий військовий навчальний заклад (заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання) - це заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського, старшинського) або начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до п.4 ст.23 Закону України «Про вищу освіту», державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади (заклади вищої освіти із специфічними умовами навчання), військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, мають право своїми актами встановлювати особливі вимоги до: 1) управління відповідним вищим військовим навчальним закладом (закладом вищої освіти із специфічними умовами навчання), військовим навчальним підрозділом закладу вищої освіти; 2) діяльності та повноважень вченої ради; 3) кандидатів на посади керівників відповідних вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), їх структурних підрозділів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та порядку їх призначення; 4) практичної підготовки осіб, які навчаються у відповідних вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 5) порядку заміщення вакантних посад командування і науково-педагогічних працівників; 6) реалізації прав і обов`язків наукових і науково-педагогічних працівників та осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 7) порядку відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання) чи військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; 8) підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів у військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі відповідних закладів вищої освіти. Акти, передбачені у пунктах 6 і 7 цієї частини, затверджуються за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Аналіз вищевказаних вказує, що законодавством передбачено створення вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання) та особливістю їх правового статусу є те, що державні органи, до сфери управління яких належать вищі військові навчальні заклади, можуть встановлювати своїми актами особливі вимоги до окремих сфер діяльності таких закладів, до яких не відноситься визначення матеріального забезпечення науково-педагогічних працівників.

В той же час, основним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність таких закладів та яким передбачено гарантії науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти, в тому числі щодо матеріально-фінансового забезпечення, є Закон України «Про вищу освіту».

Згідно з ч.1 ст.53 Закону України «Про вищу освіту», науково-педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у закладах вищої освіти провадять навчальну, методичну, наукову (науково-технічну, мистецьку) та організаційну діяльність.

Відповідно до ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Отже, вказаним нормами чітко передбачено встановлення доплат за науковий ступінь та за вчене звання без розмежування, чи є такий заклад вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання чи не є.

Судом встановлено, що Одеський інститут сухопутних військ, в якому позивач проходив військову службу, є вищим військовим навчальним закладом зі специфічними умовами навчання, а тому матеріальне забезпечення працівника такого закладу має здійснюватися, з урахуванням вимог, в тому числі, ст.59 Закону України «Про вищу освіту».

Обґрунтовуючи правомірність встановлення позивачу доплати за науковий ступінь, відповідач послався на те, що грошове забезпечення, а саме доплата за науковий ступінь нараховується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького складу та деякі інших осіб».

Відповідно до пп.2, 3 п.6 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 передбачено доплату за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу та доплату за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), в розмірі 5 відсотків, професора - 10 відсотків посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Судом встановлено, що при призначенні пенсії позивачу було призначено доплату за науковий ступень та за вчене звання 25%, в 2008 році доплата за науковий ступінь в розмірі 15% від посадового окладу; доплата за вчене звання в розмірі 25% від посадового окладу. Проте в довідці від 16.03.2021 року зазначено розмір доплати за науковий ступінь кандидата наук 5 % та за вчене звання 5%.

В той же час суд вважає, що до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково-педагогічного працівника вищого військового закладу зі специфічними умовами навчання мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту» та, зокрема, встановлюватися доплата за науковий ступінь у розмірі не менше ніж 15 відсотків посадового окладу, та за вчене звання доцента 25% посадового окладу.

Те, що позивач є військовослужбовцем та на нього поширюються правові гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не нівелює його право на отримання доплат за науковий ступінь та за вчене звання в розмірі, що встановлений статтею 59 Закону України «Про вищу освіту».

Суд зазначає, що по відношенню до науково-педагогічних працівників, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах зі специфічними умовами навчання саме Закон України «Про вищу освіту» є спеціальним та має застосовуватися при конкуренції правових норм.

Правила визначення доплат за науковий ступінь встановлені Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені, в той же час для тих військовослужбовців, які проходять службу в вищих військових навчальних закладах, така доплата має встановлюватися з урахуванням гарантій, що передбачені статтею 59 Закону України «Про вищу освіту».

До того ж встановлення науково-педагогічним працівникам в залежності від виду навчального закладу різних розмірів наукових доплат за науковий ступінь розглядається судом як дискримінаційне ставлення до окремої категорії осіб, які маючи відповідні наукові ступені, та працюючи в закладах освіти зі специфічними умовами навчання, сфера діяльності яких врегульована Законом України «Про вищу освіту», отримують доплати в менших розмірів ніж працівники освіти, які працюють в вищий навчальних закладах освіти.

Частиною 3 статті 7 КАС України визначено, що у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Виходячи з наведених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму ч.2 ст.59 Закону України «Про вищу освіту», а не положення підзаконного акта - підпунктів 2, 3 п. 6 Постанови №704.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що при визначенні надбавки за науковий ступінь та за вчене звання позивачу, відповідачу необхідно було застосовувати доплату за науковий ступінь (кандидат наук) 15% від посадового окладу та доплату за вчене звання (доцент) - 25 %, відповідно до ч.2 ст. 59 Закону України «Про вищу освіту».

Із врахуванням вищевикладеного суд погоджується з доводами ОСОБА_1 щодо протиправності дій Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, яка полягає у зменшенні відсоткового розміру доплати за науковий ступінь кандидат наук до 5% та за вчене звання доцента до 5%.

Враховуючи викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача - Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019 року у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання доцента 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 15% вiд посадового окладу для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України, статті 17, частини п`ятої статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету, Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Оскільки за наслідками судового розгляду задоволено позов, на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії відповідача - Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо включення в довідку № ЮО 102523 від 16.03.2021 року про розмір грошового забезпечення з 05.03.2019 року для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року в зменшеному розмірі додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 5% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 5% від посадового окладу та відмови подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням з 01.04.2019 року розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь 15% від посадового окладу.

Зобов`язати Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії із зазначенням з 05.03.2019 року у довідці розміру щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: доплати за вчене звання - 25% від посадового окладу i доплати за науковий ступінь - 15% від посадового окладу для перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 року.

Стягнути з Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок бюджетних асигнувать Одеського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач Одеський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (65044, м. Одеса, вул. Пироговська, 6, );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА