Справа № 580/1626/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року справа № 580/1626/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастирищенського районного суду Черкаської області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

15.03.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до Монастирищенського районного суду Черкаської області (19100, Черкаська обл., місто Монастирище, вулиця Соборна, будинок 98; ) (далі - відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо відмови надати публічну інформацію на її інформаційний запит від 03.03.2022, яка міститься в листі від 11.03.2022 №1.21/4/2022;

зобов`язання відповідача надати їй відповідь на інформаційний запит від 03.03.2022, а саме інформацію про повний перелік документів, надісланих 03.03.2022, та надати їх копії у форматі pdf на електронну скриньку;

стягнути на її користь моральну шкоду в сумі 10000 грн (десять тисяч гривень).

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач всупереч вимог закону не надав інформацію на її запит.

Ухвалою суду від 21.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання.

30.03.2022 відповідач надіслав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Повідомляє, що 11.03.2022 за вих.№1.24/4/2022 на електронну скриньку та поштову адресу позивача надав запитувану інформацію. Твердження позивача про відмову у наданні інформації не відповідає дійсності, оскільки з позовної заяви не вбачається чим саме, якими діями відповідач порушив право позивача на доступ до публічної інформації. Додатково повідомляє, що у відповіді на запитувану інформацію надано вичерпну інформацію про перелік документів, надісланих 03.03.2022 з офіційної електронної адреси суду на електронну скриньку позивача. Жодного слова про відмову у наданні запитуваної інформації відповідь на запит не містила. Інформація надавалася в межах, урегульованих Законом України «Про доступ до публічної інформації». Вважає, що факт заподіяння позивачу моральної шкоди не підтверджено жодними документами чи іншими доказами, які б свідчили про характер та обсяг страждань.

Ухвалою суду від 01.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання позивача (вх. від 32.03.2022) про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

11.04.2022 позивач надала суду відповідь на відзив. Стверджує, що дії відповідача щодо надання відповіді на запит за підписом керівника апарату суду відповідали вимогам закону є надуманим та не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» лише голова суду має право бути представником розпорядника публічної інформації. Тому керівник апарату суду не є повноважною особою, яка має повноваження на розгляд запитів на публічну інформацію. Не надавши інформацію про перелік тринадцяти документів, які суд надіслав 03.03.2022, обманюючи, що розсилок судових повісток та інших процесуальних документів в цей день не було, відповідач порушив право на отримання вкрай необхідної інформації, чим вчинив протиправні дії, завдавши суттєву моральну шкоду. Стверджує, що відповідач надіслав їй 13 процесуальних документів.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на таке.

Посвідченням від 08.02.2016 № підтверджується, що позивачка є інвалідом 3 групи загального захворювання.

07.03.2022 позивачка звернулася інформаційним запитом до відповідача, в якому зазначила, що 03.03.2022 їй судом надіслані документи в форматі СПД-3Д, у зв`язку з чим просила:

надати інформацію про повний перелік документів, надісланих 03.03.2022, та надати їх копії в форматі pdf на електронну скриньку;

інформацію надати у передбачений законом термін.

Листом від 11.03.2022 №1.21/4/2022 відповідач повідомив, що відповідно до законодавства публічною інформацією є відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, яка була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Зазначає, що з офіційної електронної адреси суду 03.03.2022 позивачці направлено два повідомлення про отримання її листів. Документи, що направляються учасникам судових процесів за допомогою КП «Д-3», автоматично формуються в форматі html. При завантаженні документів учасники, яким вони адресовані мають можливість зберегти їх у форматі pdf.

Не погоджуючись із відповіддю, позивачка звернулася до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, врегульовано Законом України від 15.08.2020 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена у процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею третьою Закону №2939-VI визначено гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації:

в офіційних друкованих виданнях;

на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет;

на єдиному державному веб-порталі відкритих даних;

на інформаційних стендах;

будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною першою статті 10-1 Закону №2939-VI передбачено, що публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання. Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Згідно з ст.12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Статтею двадцятою Закону №2939-VI встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною шостою ст.22 Закону №2939-VI встановлено, що відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.23 Закону №2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.

Порядок забезпечення доступу до публічної інформації у Монастерищенському районному суді Черкаської області передбачений відповідним Положенням, затвердженим наказом в.о.голови вказаного суду від 17.01.2022 №6/О.

Згідно з п.1 розділу VI вказаного Положення відповідальним за організацію опрацювання запитів на публічну інформацію та за надання відомостей за запитами на публічну інформацію є керівник апарату.

Відповідно до підп.42 п.8 розділу ІІ Типового положення про апарат суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 08.02.2019 №131, відповідно до основних завдань, визначених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", апарат суду організовує прийом громадян, забезпечує розгляд пропозицій, заяв і скарг, запитів відповідно до вимог Законів України "Про звернення громадян", "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", "Про статус народного депутата України", "Про доступ до публічної інформації", "Про інформацію".

Тому доводи позивача щодо формування відповіді неуповноваженою особою суду не враховані.

З наданих сторонами доказів до матеріалів справи суд з`ясував. Згідно з відомостями скріншоту з системи КП «Д-3» сторони вели спілкування щодо стану доставки документів з приводу судового розгляду справи. 03.03.2022 від позивачки на електронну скриньку суду надійшли листи о 12год. 15хв. і 12 год. 38 хв., в яких виражене прохання повідомити про отримання від неї листа. Того ж дня о 12год. 50хв. у відповідь на електронний лист позивачці надіслано електронну відповідь про підтвердження факту отримання від неї листів.

Листом від 11.03.2022 №1.21/4/2022 відповідача підтверджується надіслання позивачці 03.03.2022 двох повідомлень, а саме щодо підтвердження факту отримання судом листів позивачки. Водночас відповідей у форматі pdf, як просила позивачка, їй не надіслані.

Скріншотом з електронної скриньки позивачки підтверджується надходження їй від суду, окрім вказаних вище, додатково документів СПД 3.9 - розсилки процесуальних документів у справах №705/2159/19, №705/4415/20, №705/4890/21, №705/4890/21, №705/3380/20, №705/4530/21, №705/4688/21, №705/2159/19.

Електронний лист щодо підтвердження факту отримання листа у вкладення під час електронного спілкування не є публічною інформацією, оскільки не передбачає вільного доступу до неї невизначеного кола осіб.

Водночас, оскільки запит позивачки у спірних правовідносинах стосувався саме документів, які їй надійшли 03.03.2022 з СПД 3.9, відповідач зобов`язаний був надати їй відповідь у т.ч. щодо них та у випадку обґрунтованої відсутності можливості надіслати процесуальні документи у вказаному форматі - пояснити причини.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною другої статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Оскільки електронні листи суду, надіслані позивачці 03.03.2022 на електронну скриньку судом о 12год. 50хв. про підтвердження отримання її листів, не були у форматі pdf, не стосувалися процесуальних документів суду, які би мали мати такий формат в процесі створення, перетворення їх для надання відповіді на запит про доступ до публічної інформації не передбачено вимогами закону.

Однак, оскільки в листі відповідача не згадано про надіслані з СПД 3.9, як просила у запиті позивачка (процесуальні документи у справах №705/2159/19, №705/4415/20, №705/4890/21, №705/4890/21, №705/3380/20, №705/4530/21, №705/4688/21, №705/2159/19,- що підтверджується скріншотом її особистої електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_1 ), не надіслано їх у створеному форматі без зазначення обґрунтованих причин, зазначення в ньому виключно про 2 повідомлення та можливість нею самостійно форматувати електронну кореспонденцію підтверджує неповноту наданої ним інформації.

Відповідно до ст.5 Закону України від 2 жовтня 1992 року №2657-XII «Про інформацію» (далі - Закон №2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Право на інформацію відповідно до ст.6 забезпечується:

створенням механізму реалізації права на інформацію;

створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів;

обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення;

обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації;

здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію;

встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється згідно з ч.4 ст.7 Закону №2657-XII в порядку, визначеному законом.

Відповідач не довів, а позивачка підтвердила обґрунтованість своїх доводів щодо неповної відповіді на її запит, а саме щодо надісланих судом 03.03.2022 документів СПД.3 та їх надіслання у вказаному форматі. Отже, відповідач допустив порушення її права на інформацію.

Тому суд дійшов висновку, що протиправною є саме бездіяльність відповідача щодо надання повної інформації на запит, що безпосередньо порушує заявлене право, та наявні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача усунути такий недолік шляхом надання повної відповіді по суті всіх викладених питань запиту.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. Тому суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода - це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Щодо заявленої моральної шкоди суд урахував, що позивачка не зазначила жодного доводу в обґрунтування її наявності, заподіяння відповідачем та аргументів обраного розміру. Оскільки її стягнення заявлено як похідну позовну вимогу, зважаючи, що зі змістом документів, перелік яких просила відповідача надати, вона отримала до дати її запиту, відсутні обґрунтовані підстави для її задоволення.

Судові витрати відповідно до ст.ст.132-139 КАС України розподілу не підлягають з огляду на відсутність доказів їх понесення.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Монастирищенського районного суду Черкаської області (19100, Черкаська обл., місто Монастирище, вулиця Соборна, будинок 98; ) надання повної інформації на її інформаційний запит від 03.03.2022, та зобов`язати надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) повну відповідь на інформаційний запит від 03.03.2022 щодо всіх вказаних у ньому питань.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене в повному обсязі та підписане 13.05.2022.