Справа № 560/4301/22
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4301/22
РІШЕННЯ

іменем України

16 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.01.2022 №199/0901 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області №3196-П від 08 листопада 2021 року проводилась фактична перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 09 листопада 2021 року тривалістю 10 діб. За результатами перевірки 18,11.2021 ГУ ДПС у Хмельницькій області складемо Акт фактичної перевірки №8244/22-01 -09-01/ НОМЕР_1 .

Згідно висновків Акту під час перевірки встановлено порушення ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

15 лютого 2022 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області від 13.01.2022 №199/0901, винесене на підставі акту фактичної перевірки №8244/22-01-09-01/ НОМЕР_1 від 18.11.2021 про застосування суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за платежем адмін.штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в сумі 500 000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.

Вважає, що зроблені відповідачем висновки в акті фактичної перевірки №8244/22-01-09-01/ НОМЕР_1 від 18.11.2021 безпідставні і необґрунтовані а податкове повідомлення- рішення від 13.01.2022 №199/0901 ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняте з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 18.03.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачем подано до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 стало здійснення відповідачем функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а також інформація, що свідчить про можливі порушення платником вимог законодавства в частині зберігання пального (п.п 80.2.5. п. 80.2 статті 80 ПК України), а саме: ГУ ДПС у Хмельницькій області згідно п.п 191.1.14. п. 191.1 статті 19 ПК України здійснює контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері. Виконання вказаної функції було однією з підстав здійснення перевірки позивача, як це передбачено п.п 80.2.5. п. 80.2 статті 80 ПК України.

Крім того, з аналізу п.п 80.2.5. п. 80.2 статті 80 ПК України слідує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Контролюючим органом під час моніторингу інформації наявної в базах даних Державної податкової служби України стало відомо про можливі порушення позивачем вимог законодавства, в частині зберігання пального, зокрема, відповідно до акцизних накладних від 17.03.2021 №840, від 11.05.2021 №1603, від 27.05.2021 №1903, від 22.06.2021 №2239, від 16.07.2021 №2582, від 05.08.2021 №2922, від 17.08.2021 №3105, від 30.08.2021 №3315 (копії додаються) зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних було встановлено факти придбання пального ФОП ОСОБА_1 у ТОВ "Нафтагруп" в значних обсягах. Згідно даних Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним на час отримання пального згідно вказаних акцизних накладних у ФОП ОСОБА_1 була відсутня ліцензія на зберігання пального виключно для потреб власного споживання.

Враховуючи викладене, відповідач мав обґрунтовані підстави для проведення фактичної перевірки позивача, а твердження останнього про їх відсутність є необґрунтованими.

Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якому останній просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що посадовими особами ГУ ДПС у Хмельницькій області 09.11.2021 року на виконання наказу від 08.11.2021 за №3196-П на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог, встановлених законодавством України.

За результатами перевірки ГУ ДПС у Хмельницькій області складено 18.11.2021 Акт фактичної перевірки №8244/22-01-09-01/ НОМЕР_1 , яким зафіксоване порушення позивачем статті 15 закону України від 19.12.95 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодовою, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального", у зв`язку із зберігання пального в обсязі 16953,41 літрів, придбаного відповідно до товарно-транспортних накладних №Т00002255 від 22.06.2021, №Т0000865 від 17.03.2021, №Т00003132 від 17.08.2021, №Т00001916 від 27.05.2021, №Т00001638 від 11.05.2021, №Т00003348 від 30.08.2021, №Т00002602 від 16.07.2021, №Т00002947 від 05.08.2021 без ліцензії на право зберігання.

23.12.2021 року, не погоджуючись із висновками акту фактичної перевірки, позивач надіслав до ГУ ДПС у Хмельницькій області заперечення до акту фактичної перевірки від 18.11.2021 №8-01/.

За результатами розгляду заперечення та надісланих одночасно з ним документів, ГУ ДПС у Хмельницькій області листом від 12.01.2022 повідомило позивача, що викладені висновки в акті фактичної перевірки є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства.

13.01.2022 на підставі акту фактичної перевірки 18.11.2021 №8-01/ відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення №199/0901 від 13.01.2022, яким застосував до позивача штрафну санкцію у сумі 500000,00 грн за зберігання пального без наявності ліцензії, яке позивач оскаржив в адміністративному порядку.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з статті 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За змістом пункту 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

За змістом пункту 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до пункту 83.1 статті 83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд встановив, що перед початком фактичної перевірки ОСОБА_2 повідомив, що він працює у ФОП ОСОБА_1 на посаді юрисконсульта (надав повідомлення про прийняття працівника на роботу від 01.09.2020) та уповноважений на надання інформації щодо діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Відповідач ознайомив ОСОБА_2 з направленнями на перевірку та вручив копію наказу на проведення фактичної перевірки, а також ОСОБА_2 після ознайомлення із актом фактичної перевірки та його висновками відмовився від його підписання, про що складено акт відмови від підпису акта фактичної перевірки від 18.11.2021 №63/22-01-09-01/ НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що фактична перевірка проводилась без участі позивача та повноважного представника позивача, при цьому копію акту ФОП ОСОБА_1 отримав засобами поштового зв`язку 10.12.2021, що підтверджується відомостями про відстеження поштового відправлення №192.

Твердження відповідача про проведення перевірки у присутності повноважного представника позивача, а саме юрисконсульта Якубця Костянтина Володимировича є безпідставними, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів, на підтвердження повноважень щодо здійснення представництва позивача - платника податків, під час перевірок органами державної податкової служби.

Разом з тим, на підтвердження повноважень представника позивача, відповідачем надано лише повідомлення про прийняття такої особи на роботу, однак, дане повідомлення не містить відомостей про обсяг повноважень юрисконсульта та наявність у нього прав на здійснення представництва інтересів позивача під час проведення фактичних перевірок.

Суд звертає увагу, що повноваження представника позивача можуть підтверджуватись належним чином оформленою довіреністю відповідно до ст. 244 ЦК України, трудовим договором (контрактом) або посадовою інструкцією працівника з визначеним обсягом повноважень. Проте, в матеріалах перевірки відсутні докази вручення наказу, направлення та проведення перевірки за участі уповноваженого представника позивача, а отже доводи відповідача з цього приводу є безпідставні.

Перед проведенням перевірки відповідачем не виконано вимог вищезгаданих положень законодавства про вручення копії наказу та направлення на проведення перевірки, а отже відповідачем порушено порядок проведення фактичної перевірки позивача.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/955-ВР).

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

За визначенням статті 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення слугував викладений в акті перевірки висновок про порушення позивачем статті 15 Закону № 481/95-ВР у зв`язку із зберіганням пального в обсязі 16953,41 літрів, придбаного для потреб власного споживання відповідно до акцизних накладних №1603 від 11.05.2021, №1903 від 27.05.2021, №2239 від 22.06.2021, №2582 від 16.07.2021, №2922 від 05.08.2021, №3105 від 17.08.2021, №3315 від 30.08.2021, №840 від 17.03.2021 без отримання відповідної ліцензії.

Зазначений висновок сформований в результаті дослідження перевіряючими під час фактичної перевірки акцизних накладних №1603 від 11.05.2021, №1903 від 27.05.2021, №2239 від 22.06.2021, №2582 від 16.07.2021, №2922 від 05.08.2021, №3105 від 17.08.2021, №3315 від 30.08.2021, №840 від 17.03.2021 про відвантаження ТОВ "Нафтагруп" для позивача пального (дизельне паливо) без наявного акцизного складу, місця зберігання пального.

Суд встановив, що у розділі "адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання, чи промислової переробки" акцизних накладних №1603 від 11.05.2021, №1903 від 27.05.2021, №2239 від 22.06.2021, №2582 від 16.07.2021, №2922 від 05.08.2021, №3105 від 17.08.2021, №3315 від 30.08.2021, №840 від 17.03.2021 зазначено Хмельницька обл., м.Ізяслав, вул.Острозька, 42.

У відповідності з ст. 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Відповідно до ст. 1 Закону №481/95-ВР місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Згідно з пп. "г" абз.2 п.14.1.6 ПК України, не є акцизним складом паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої.

Суд звертає увагу, що зберігання пального в паливних баках транспортних засобів, технічному обладнанні, пристроях не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не являються нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території) згідно з вищевказаним Законом.

Суд встановив, що згідно договору №191217ХМ, укладеного 19.12.2017 з ТОВ "Нафтагруп", позивач придбав 17000,00 літрів дизельного палива, яке поставлено позивачу та розвантажено за адресою: Хмельницька обл., м. Ізяслав, вул. Острозька, 42.

Вказане також підтверджується згідно видаткової накладної №Т00000865 від 17.03.2021, товарно-транспортної накладної 3000,00 літрів, видаткової накладної №100001638 від 11.05.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, видаткової накладної №100001916 від 27.05.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, згідно видаткової накладної №100002255 від 22.06.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, згідно видаткової накладної №100002602 від 16.07.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, згідно видаткової накладної №100002947 від 05.08.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, згідно видаткової накладної №100003132 від 17.08.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів, згідно видаткової накладної №100003348 від 30.08.2021 та товарно-транспортної накладної 2000,00 літрів.

На момент придбання пального, для здійснення господарської діяльності позивач використовував техніку, яка перебуває у його власності, а саме: вантажний автомобіль DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_3 , об`єм баку 850 літрів; - два вантажні автомобіля DAF ТE95XF, реєстраційні номери НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , що підтверджується свідоцтвами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 , об`єм баків 1000 літрів; - два вантажні автомобіля КРАЗ 6510, реєстраційні номери НОМЕР_8 та НОМЕР_9 , що підтверджується свідоцтвами НОМЕР_10 та НОМЕР_11 , об`єм баків 330 літрів; - вантажний автомобіль CITROEN JUMPER, реєстраційний номер НОМЕР_12 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_13 , об`єм баку 90 літрів; - автогрейдер ДЗ-99, реєстраційний номер НОМЕР_14 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_15 , об`єм баку 190 літрів; - автогрейдер ДЗ-122-А2, реєстраційний номер НОМЕР_16 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_15 , об`єм баку 230 літрів; - коток дорожний AMMANN DTV-653D0331, реєстраційний номер НОМЕР_17 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_18 , об`єм баку 250 літрів; - трактор колісний ЮМЗ-6КЛ, реєстраційний номер НОМЕР_19 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_20 , об`єм баку 90 літрів; - два навантажувача телескопічних MERLO, реєстраційні номери 28844ВХ та 23878ВХ, що підтверджується свідоцтвами ІС №052285 та ОМ №326839, об`єм баків 155 літрів; - екскаватор ATLAS AB1302D, реєстраційний номер НОМЕР_21 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_22 , об`єм баку 200 літрів; - вантажний автомобіль ЗИЛ 133ГЯ, реєстраційний номер НОМЕР_23 , що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_24 , об`єм баку 170 літрів.

Отже, загальний об`єм паливних баків вищевказаної техніки та обладнання становить 5040 літрів.

Позивач, для забезпечення роботи вищевказаної техніки здійснював придбання дизельного палива.

Використання дизельного пального позивачем в господарській діяльності підтверджується наданими суду актами виконаних робіт (послуг), товарно-транспортними накладними.

Також, позивачем надані суду письмові докази перебування з ним в трудових відносинах працівників, які працюють на вказаній вище техніці, зокрема : трудові договори, накази на прийняття на роботу, повідомлення про прийняття на роботу.

Як зазначено вище та встановлено під час перевірки, до отримання ліцензії позивачем, тобто до 21.09.2021, останнім було здійснено придбання пального вісім разів, з яких один раз в кількості 3000 літрів та сім разів по 2000 літрів, в той час як загальний об`єм наливних баків вищезгаданої техніки 5040 літрів, а тому одноразові поставки пального навіть не були достатніми для заправки всієї власної техніки позивача.

Отже, висновок контролюючого органу про зберігання придбаного пального, безпідставний, оскільки придбане пальне було одразу розлито до паливних баків вищевказаних транспортних засобів та техніки, яке використовувалось для роботи вказаної техніки позивача.

Згідно п. 14.1.6 ПК України, не є акцизним складом транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.

Отже, паливні баки у вищезгаданих транспортних засобах позивача, не є акцизними складами пересувними, тому і обов`язок позивача мати ліцензію на зберігання пального в період придбання пального з 01.01.2021 по 20.09.2021, відсутній. Аналогічні висновки зроблені у постановах від 27.01.2021 у справі № 540/3512/20, від 06.04.2021 у справі № 460/337/21 та від 02.02.2021 у справі №620/3236/20.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які могли бути підставою для відображеного в акті фактичної перевірки висновку про зберігання позивачем придбаного пального у резервуарі за вказаною адресою.

Тому, на думку суду, якщо під час фактичної перевірки не було встановлено факту фізичного зберігання пального у резервуарах та інших стаціонарних ємностях платника податку, а акт перевірки ґрунтується на одних лише даних про придбання пального факт зберігання пального без наявності ліцензії, а отже такий факт не може вважатися доведеним.

Порушення відповідачем порядку проведення фактичної перевірки призвело до відображення в акті фактичної перевірки інформації не підтвердженої дослідженими під час перевірки доказами, без встановлення факту зберігання пального придбаного відповідно до акцизних накладних, місця зберігання, використання, наявних на час його придбання та перевірки залишків тощо.

Разом з тим, 13 вересня 2021 року, на підставі договору купівлі-продажу №09/09- 2021/Ц укладеного 09 вересня 2021 року з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , позивач придбав у власність дві ємності - цистерни об`ємом 9 тисяч літрів та 3 тисячі літрів, які розміщені за адресою: АДРЕСА_2 , в пункті технічного контролю і технічного обслуговування автомобілів, що належить па праві власності позивачу згідно витягу про державну реєстрацію прав №32578160 від 20.12.2011, та на земельній ділянці, яка також належить на праві приватної власності позивачу.

Позивач 13.09.2021 подав Повідомлення форми №20ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадишся діяльність, зокрема про введення в експлуатації зазначених вище цистерн.

Також, позивачем отримано ліцензію про право зберігання пального (виключного для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2100172 від 21.09.2021.

Таким чином, у позивача виникла можливість зберігати пальне лише після придбання вищезгаданих цистерн та отримання ліцензії, а відповідачем не встановлено під час перевірки наявність інших резервуарів та ємностей, в яких позивач міг зберігати пальне до 21.09.2021.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06), у випадку, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для осіб.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Pelas v. Croatia").

Отже, суд вважає доведеним факт відвантаження пального, придбаного відповідно до акцизних накладних безпосередньо у паливні баки власних транспортних засобів, які використовуються позивачем у власній господарській діяльності.

Тому, висновки відповідача щодо порушення позивачем статті 15 Закону №481/95-ВР суд вважає безпідставними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду спору відповідачем не доведена правомірність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.01.2022 №199/0901, а тому, позовні вимоги про його скасування необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволення позовних вимог сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 13.01.2022 №199/0901 про застосування до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 500000,00 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя О.П. Шевчук