Справа № 140/2950/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2950/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шацької селищної ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Шацької селищної ради (далі Шацька селищна рада, відповідач) про визнання протиправним рішення від 17 лютого 2022 року №21/28.24 та зобов`язання відповідача надати дозвіл відповідно до заяви від 22.06.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району та за наслідками розгляду прийняти рішення у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України; визнання протиправним та скасування рішення від 27 січня 2022 року №20/27 Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціоні, в частині включення земельної ділянки, на яку претендує позивач (відповідно до його заяви від 22.06.2020 до Світязької сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га) до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, позивач спочатку зверталась 01.04.2020 до Світязької с/р (правонаступником якої є Шацька селищна рада на даний час) з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га. Проте Світязькою с/р винесено рішення від 04.06.2020 року № 63/108, яким відмовлено в наданні такого дозволу, оскільки: дана земельна ділянка на яку претендує заявник, віднесена до території житлової забудови.

Згодом ОСОБА_1 звернулася повторно 22.06.2020 до Світязької с/р із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га. Однак Світязькою с/р винесено рішенням від 07.08.2020 року № 65/46, яким відмовлено позивачу в наданні такого дозволу з підстав невідповідності п.7. ст. 118 Земельного кодексу України, Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району необхідна розробка нового або внесення змін до діючого Генерального плану с. Світязь, Шацького району Волинської області.

Позивач звернулась до Волинського окружного адміністративного суду з позовом щодо бездіяльності Світязької с/р., внаслідок чого було прийнято рішення від 06.04.2021 у справі №140/16339/20, яким зобов`язано Світязьку с/р повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,25 га.

На виконання рішення Волинського окружного суду Шацькою селищною радою (як правонаступником Світязької с/р) прийнято рішення від 31 травня 2021 року №10/28.48, яким позивачу відмовлено в задоволенні її заяви на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території). Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач повторно звернулась за захистом свої прав до суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 140/6564/21 в задоволенні позову відмовлено повністю. Однак за результатами розгляду апеляційної скарги Восьмим апеляційним адміністративним судом постановою від 13.01.2022 у справі № 140/6564/21 зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку орієнтовною площею 0,25 га.

На виконання вищезазначеного рішення суду Шацька селищна рада прийняла рішення від 17 лютого 2022 року №21/28.24, яким вкотре відмовила позивачу у задоволенні її заяви від 22.06.2020, однак на підставі частини 5 статті 136 Земельного кодексу України, оскільки земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок, які будуть виставлені на торги.

Підставою для такої відмови, як з`ясував позивач з листа Шацької селищної ради від 14.03.2022, є рішення відповідача від 27 січня 2022 року №20/27 Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціоні.

Позивач вважає протиправним рішення Шацької селищної ради від 17 лютого 2022 року №21/28.24 з тих підстав, що у спірної земельної ділянки відсутній кадастровий, тобто така земельна ділянка не є сформованою та не існує як об`єкт цивільних прав, а тому не може бути виставлена на земельні торги. що унеможливлює виставлення її на земельні торги.

Крім того, на час прийняття Шацькою селищною радою рішення від 27 січня 2022 року №20/27 набула законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі №140/6564/21, якою зобов`язано відповідача повторно розглянути її заяву від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

На думку позивача, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, намагався ухилитись від виконання вищезазначеного рішення суду, яке прийнято раніше.

Враховуючи те, що за результатами розгляду її заяви від 22.06.2020 орган місцевого самоврядування тричі приймав рішення, яким відмовляв у задоволенні даного клопотання, в тому числі двічі на виконання рішень судів, тому з метою ефективного захисту порушених прав просить зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Ухвалою суду від 04.04.2022 відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Відповідач у відзиві на позов щодо позовних вимог заперечив та зазначив, що вирішення позитивного питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки буде порушенням чинного законодавства, а саме пункту 3 статті 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (відсутність містобудівної документації), частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, та зокрема частини 5 статті 136 Земельного кодексу України, оскільки земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів.

На думку позивача, до переліку земельних ділянок, які або прав на які будуть виставлені на земельні торги можуть бути включені і несформовані земельні ділянки.

З урахуванням наведеного вважає, що рішення від 17 лютого 2022 року №21/28.24 прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституціє та законами України, оскільки рішенням від 27 січня 2022 року № 20/27 включено спірну земельну ділянку до переліку земельних для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Також вважає безпідставною вимогу позивача про зобов`язання Шацьку селищну раду надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність, оскільки вказане буде втручанням у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки.

З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

01.04.2020 позивач звернулася до Світязької с/р з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва, орієнтовною площею 0,12 га, внаслідок чого Світязька с/р винесла рішення від 04.06.2020 року № 63/108, яким відмовила в наданні такого дозволу, зазначила, що земельна ділянка на яку претендує заявник віднесена до території житлової забудови.

Згодом 22.06.2020 ОСОБА_1 звернувся до Світязької с/р із заявою (з усіма передбаченими законодавством додатками: копія паспорта, ідентифікаційного коду, викопіювання з кадастрової карти) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га. За результатами розгляду Світязькою с/р винесено рішення від 07.08.2020 року № 65/46 про відмову в наданні такого дозволу з підстав невідповідності п.7. ст. 118 Земельного кодексу України, Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме: з метою реалізації положень затвердженої у встановленому законом порядку схеми планування території Світязької сільської ради Шацького району необхідна розробка нового або внесення змін до діючого Генерального плану с. Світязь Шацького району Волинської області.

У зв`язку з відмовою у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом щодо бездіяльності Світязької с/р. по наданню дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною прощею 0,25 га. Волинський окружний адміністративний суд рішенням від 06 квітня 2021 у справі № 140/16339/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Світязької сільської ради від 04 червня 2020 року № 63/108 про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь, Шацького району та за наслідками розгляду прийняти рішення відповідно до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду Шацька селищна рада прийняла рішення від 31.05.2021 року №10/28.48, яким позивачу відмовлено у задоволенні її заяви на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності (в зв`язку з відсутністю затвердженого плану зонування або детального плану території).

ОСОБА_1 оскаржила дане рішення до суду. Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 140/6564/21 у задоволенні позову відмовлено. Однак постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі № 140/6564/21 вказане рішення суду першої інстанції скасовано, а позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шацької селищної ради Ковельського району Волинської області від 31 травня 2021 року № 10/28.48 Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га. Зобов`язано Шацьку селищну раду Ковельського району Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в селі Світязь, орієнтовною площею 0,25 га. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі № 140/6564/21 Шацька селищна рада прийняла рішення від 17 лютого 2022 року №21/28.24 Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким відмовила гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в с Світязь на підставі частини 5 статті 136 Земельного кодексу України (вказана земельна ділянка включена в перелік земельних ділянок, які будуть виставлені на торги).

З матеріалів справи слідує, що рішенням від 27 січня 2022 року № 20/27 Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону Шацька селищна рада внесла в перелік земельних ділянок, право оренди яких буде виставлено на земельні торги, зокрема несформовану земельну ділянку орієнтовною площею 2,50 га.

Не погоджуючись з даними рішеннями відповідача, позивач оскаржила їх до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. б ч. 1 статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. П. в ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За правилами п. г ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем у статті 118 ЗК України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині сьомій статті 118 ЗК України, проте така підстава для відмови передбачена у статті 136 ЗК України.

Згідно із частиною п`ятою статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Як встановлено судом, на момент первинного розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання (від 07.08.2020 № 65/46), земельна ділянка, якої стосувалася заява від 22.06.2020, не була включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які можуть бути реалізовані на земельних торгах. Водночас, станом на 17 лютого 2022 року, тобто на час прийняття оскаржуваного рішення № 21/28/28.24, спірна земельна ділянка була внесена відповідно до рішення Шацької селищної ради від 27.01.2022 № 20/27 до переліку земельних ділянок, право оренди яких буде виставлено на земельні торги.

Так, згідно з положеннями частин 1, 4 статті 136 ЗК України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає:

а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру);

б) державну реєстрацію земельної ділянки;

в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку;

г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї;

ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки;

д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки;

е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки;

є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок;

ж) визначення дати проведення земельних торгів.

Фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються:

а) перелік земельних ділянок або прав на них (із зазначенням кадастрових номерів, площі та їх цільового призначення), які виставляються на земельні торги окремими лотами;

б) стартова ціна лота;

в) строк, інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування нею на земельних торгах, обмеження у використанні земельної ділянки;

г) відомості про особу, уповноважену організатором земельних торгів на укладення (підписання) договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги;

ґ) проект договору купівлі-продажу, оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки.

Як визначено у пункті б частини 1 статті 136 ЗК України, підготовка лотів до проведення земельних торгів включає державну реєстрацію земельної ділянки.

Аналіз наведених правових норм також дає змогу дійти висновку, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому фактично формуванню переліку земельної ділянки передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює відведення такої земельної ділянки та державну реєстрацію останньої із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Даний висновок відповідає позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №815/905/17, від 08.11.2019 у справі №420/914/19.

Як встановлено судом, земельна ділянка орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь Шацького району, щодо якої позивач подала заяву від 22.06.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення її для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, є частиною загального масиву несформованої земельної ділянки орієнтовною площею 2,50 га, відтак така земельна ділянка не містить кадастрового номеру та є несформованою.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий квартал - компактна територія, що визначається з метою раціональної організації кадастрової нумерації та межі якої, як правило, збігаються з природними або штучними межами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, вулицями, шляхами, інженерними спорудами, огорожами, фасадами будівель, лінійними спорудами тощо); кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Відповідно до пункту 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, кадастровий номер земельної ділянки складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК : НЗД, де НКЗ - номер кадастрової зони, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НКК - номер кадастрового кварталу, який визначається згідно з пунктом 34 цього Порядку; НЗД - чотиризначний номер земельної ділянки в межах кадастрового кварталу (максимальна кількість земельних ділянок у межах кадастрового кварталу становить 9999). Структурні елементи кадастрового номера земельної ділянки відокремлюються один від одного двокрапкою.

Пунктом 34 цього Порядку передбачено, що система нумерації кадастрових зон і кварталів є єдиною на всій території України. Номер кадастрового кварталу складається з таких структурних елементів: НКЗ : НКК, де НКЗ - дванадцятизначний номер кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових зон становить 99), в якому останні дві цифри відокремлюються від перших десяти двокрапкою; НКК - тризначний номер кадастрового кварталу в межах кадастрової зони (максимальна кількість кадастрових кварталів у межах кадастрової зони становить 999). Для нумерації кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць використовується значення :00. Структурні елементи номера кадастрової зони і кварталу відокремлюються один від одного двокрапкою.

Отже, враховуючи те, що до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку у відповідності до статті 79-1 Земельного кодексу України, тому земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є сформованою, відтак така земельна ділянка не може бути включена до відповідного переліку земельних ділянок, а тому рішення Шацької селищної ради від 27 січня 2022 року № 20/27 та, як наслідок, рішення від 17 лютого 2022 року № 21/28.24 є протиправними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України.

Щодо посилань відповідача у відзиві на те, що вирішення питання щодо надання або відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність є дискреційними повноваженнями відповідача та суд не може втручатися у такі, суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання вмотивованої відмови у його наданні, регламентовано положеннями Земельного кодексу України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). Згідно з законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Така правова позиція узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 22.12.2018 у справі №804/1469/17, від 14.08.2019 у справі №0640/4434/18 та від 12.09.2019 у справі №0640/4248/18.

Щодо ефективності обраного позивачем способу захисту суд зазначає, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В контексті обставин спору застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Наведених обставин судом не встановлено.

Суд встановив те, що відповідач вкотре протиправно надав позивачці формальну відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, фактично посилаючись на рішення від 27.01.2022 № 20/27, яке суд визнає протиправним.

Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідач не перевірив заяву позивачки та додані до неї документи на дотримання умов визначених частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України. Тому, в цьому випадку, суд не може зобов`язати відповідача прийняти певне рішення, та вважає, що у межах спірних правовідносин належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 22 червня 2020 року, з урахуванням висновків, які наведені у цьому рішенні.

Відтак, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У клопотанні від 12.04.2022 позивач просить стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.

Частиною першою статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною третьою статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами сьомою, дев`ятою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі №160/6899/20.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 (справа №815/1479/18), від 15.07.2020 (справа №640/10548/19), від 21.01.2021 (справа №280/2635/20).

При цьому питання застосування частини сьомої статті 139 КАС України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу також неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді, в тому числі відповідно до згаданих вище постанов, а також відповідно до постанов від 29.10.2020 (справа № 686/5064/20), від 05.03.2021 (справа № 200/10801/19-а), від 16.03.2021 (справа №520/12065/19), постанови Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 (справа №922/445/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Так, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем долучено договір про надання правової допомоги від 15.03.2022 №15/03/22, укладений між адвокатом Нестеруком Р.В. та Плисюк О.В.

Відповідно до п.1 зазначеного договору предметом договору є надання адвокатом правової допомоги у справі про визнання протиправним рішення Шацької селищної ради від 17 лютого 2022 року №21/28.24 та зобов`язання Шацьку селищну раду надати дозвіл ОСОБА_1 відповідно до її заяви від 22.06.2020 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована на території с. Світязь, визнання протиправним та скасування рішення від 27 січня 2022 року №20/27 Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціоні, в частині включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах.

Згідно з п.3.1 договору вартість послуг адвоката (гонорар) встановлюється в розмірі 4000,00 грн.

Суд зазначає, що в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого адвокатом, а отже є визначеним. Доводів відповідача щодо неспівмірності витрат на правову допомогу відзив на позовну заяву не містить.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 5984,80 грн, з них: судовий збір в сумі 1984,80 грн, сплачений відповідно до квитанцій №42160406-1 від 22.03.2022, №42221704-1 від 29.03.2022, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради від 17 лютого 2022 року № 21/28.24 Про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шацької селищної ради від 27 січня 2022 року № 20/27 Про включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону в частині включення до переліку земельних ділянок для підготовки лоту для продажу на земельних торгах у формі аукціону земельної ділянки, щодо якої ОСОБА_1 подано заяву від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Світязь Шацького району.

Зобов`язати Шацьку селищну раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 червня 2020 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, орієнтовною площею 0,25 га, яка розташована в межах села Світязь Шацького району, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шацької селищної ради (44000, Волинська область, смт. Шацьк, вулиця 50 років Перемоги, будинок 1Б, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 5984,80 грн (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук