Справа № 500/2049/21
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/2049/21

12 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Тернопільській області до державного підприємство "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до державного підприємства "Тернопільське лісове господарство", в якій просить: стягнути з рахунків у банках, що обслуговують платника податків, та за рахунок готівки, що йому належить, кошти у розмірі податкового боргу по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 546614,00 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08.07.2021 зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №500/1225/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення з рахунків у банках та за рахунок готівки податкового боргу в сумі 1581643,02 грн.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 закрито провадження у справі №500/1225/21 за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2022 апеляційну скаргу державного підприємство "Тернопільське лісове господарство" на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 у справі № 500/1225/21 повернуто скаржнику.

Ухвалою суду від 19.04.2022 поновлено провадження в адміністративній справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу. Призначено у справі судове засідання на 12.05.2022.

На адресу суду 12.05.2022 надійшла заява позивача про відмову від позову, у зв`язку із погашенням податкового боргу по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 546614,00 грн., та повернення судового збору, розгляд якої просив здійснювати без уповноваженого представника Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча державне підприємство "Тернопільське лісове господарство" належним чином повідомлене про дату, час і місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.1, 9 ст.205 та ч.4 ст.229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду питання про закриття провадження у справі у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що заява позивача підлягає до задоволення, а провадження у даній справі слід закрити з таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст.47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Приписами ч.1 ст.189 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог (ч.3 ст.189 КАС України).

З матеріалів справи видно, що заявлена до стягнення сума податкового боргу з податку на додану вартість відображена в інтегрованій картці платника податків за кодом 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)".

Відновлення в ІКП сум податку на додану вартість задекларованих відповідно до поданих декларацій з податку на додану вартість як суб`єкта спеціального режиму оподаткування, за період з 01.01.2009 по 30.09.2009 (код бюджету 75 спец режим 14010160), не створить переплати державним підприємством "Тернопільське лісове господарство" та відповідно не може бути використано для погашення існуючого боргу з ПДВ (за кодом 14010100).

Щодо відображення в обліковій інформаційній системі органів державної податкової служби сум податку на додану вартість, які згідно зі статтею 209 розділу V Податкового кодексу України підлягають спеціальному режиму оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, а також сум податку на додану вартість, які відповідно до пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Кодексу у повному обсязі спрямовуються переробними підприємствами до спеціального фонду.

Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків згідно з Порядком акумулювання сільськогосподарськими підприємствами сум податку на додану вартість на спеціальних рахунках, відкритих у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11.

Ведення обліку вказаних сум податку на додану вартість здійснюється в картках особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні с/г підприємства згідно ст.209 ПКУ" з урахуванням наступного.

Відповідно до Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України 25.01.2011 №41, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.02.2011 за №197/18935, платники податку, які застосовують спеціальний режим оподаткування діяльності у сфері сільського господарства, подають податкову декларацію з податку на додану вартість (скорочену), а у разі самостійного виявлення помилок у податковій декларації подають уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань до декларації з податку на додану вартість (скороченої).

При цьому дані податкової звітності переносяться з електронної бази звітних документів до карток особових рахунків платників у загальному порядку в графу "Нараховано/зменшено" картки особового рахунку ф. №5 за кодом 14010160 операцією 1С1 (лат.) "Нараховано ПДВ по скороченій декларації (ст.209 ПКУ)"/операцією 19Р (лат.) "Зменшено суми ПДВ, які підлягали нарахуванню (ст.209 ПКУ)".

Поряд з цим відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.2011 №11 суми податку на додану вартість, які підлягають сплаті згідно з поданою декларацією перераховуються сільськогосподарськими підприємствами з поточного рахунку на спеціальний рахунок у строки, встановлені статтею 203 Кодексу для перерахування суми податку на додану вартість до державного бюджету.

Оскільки для ведення обліку сум податку на додану вартість, які залишаються у розпорядженні сільськогосподарських підприємств, передбачено новий код 14010160 "Суми ПДВ, що залишаються у розпорядженні сільськогосподарського підприємства", платникам - сільськогосподарським підприємствам мають бути відкриті картки особових рахунків ф.№5 за кодом 14010160.

При цьому суд зауважує, що в ході розгляду справи по суті представник відповідача не спростував даних інтегрованої картки платника податків щодо погашення податкового боргу в сумі 546614,00 грн. по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) після звернення з цим позовом до суду.

З огляду на викладене, оскільки Головне управління ДПС у Тернопільській області відмовилось від позову у зв`язку із погашенням податкового боргу в сумі 546614,00 грн. по платежу податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), що підтверджується відомостями інтегрованої картки платника, і такі дії позивача не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

Згідно з ч.2 ст.238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

З огляду на викладене, оскільки відмова від позову є безумовним правом особи позивача, яка звернулася до суду з позовом, та не суперечить чинному законодавству, не порушує права, свободи та інтереси учасників адміністративного процесу, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити.

Одночасно з заявою про закриття провадження у справі позивачем заявлено клопотання, у якому просив вирішити питання про повернення Головному управлінню ДПС у Тернопільській області сплаченого судового збору при поданні позовної заяви відповідно до ч.1 ст.140 КАС України.

Згідно з ч.1, 2 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частинами 1, 2 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Так ст.139 КАС України є загальною для вирішення питання розподілу судових витрат за наслідками розгляду справи. Також КАС України містить спеціальні норми, які регулюють питання розподілу витрат у разі відмови позивача від позову (ст.140 КАС України), а також повернення судового збору у разі відмови позивача від позову (ст.142 КАС України).

За приписами ч.1 ст.142 КАС України, якій кореспондують норми ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Водночас згідно з ч.1 ст.140 КАС України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.

Таким чином, ст.140 КАС України встановлює спеціальне та відмінне у співвідношенні з нормами ст.142 КАС України та ст.7 Закону України "Про судовий збір" правило, згідно з яким якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача. Тобто, якщо позивач відмовляється від позову з будь-яких інших причин, що має наслідком закриття провадження у справі (крім випадку задоволення його вимог відповідачем після подання позовної заяви), то в такому випадку позивачу підлягає повернення лише п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. В той же час, коли відмова позивача від позову обумовлена задоволенням позовних вимог відповідачем після подання позовної заяви, тоді застосовуються правила розподілу судових витрат відповідно до ст.140 КАС України.

У даному випадку суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі за заявою позивача про відмову від позову у зв`язку з задоволенням відповідачем позову після подання позовної заяви, а тому цілком обґрунтованим є покладення на відповідача обов`язку відшкодувати понесені позивачем витрати як міра відповідальності за поведінку, яка змусила позивача вирішувати спір у судовому порядку.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 25.02.2020 у справі № 260/1378/18, у якій було надано правову оцінку щодо застосування відповідних положень ст.142 КАС України у взаємозв`язку зі статтею ст.139 КАС України, та у постанові від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а, у якій оцінці підлягали положення ст.139 та 140 КАС України відносно одна одної, які по-різному регулюють спірні правовідносини щодо розподілу судових витрат.

З врахуванням викладеного, клопотання позивача про вирішення питання повернення сплаченого судового збору в порядку ст.140 КАС України підлягає задоволенню.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 8199,21 грн. відповідно до платіжного доручення №350 від 14.04.2021.

Таким чином, враховуючи те, що позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, суд присуджує Головному управлінню ДПС у Тернопільській області понесені ним витрати зі сплати судового збору шляхом стягнення їх з відповідача.

Керуючись ст.189, 238, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Головного управління ДПС у Тернопільській області про відмову від позову та повернення судового збору задовольнити.

Закрити провадження у справі за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до державного підприємство "Тернопільське лісове господарство" про стягнення податкового боргу.

Стягнути з державного підприємство "Тернопільське лісове господарство" на користь Головного управління ДПС у Тернопільській області судовий збір у розмірі 8199 (вісім тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 21 (двадцять одна) копійка.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 12 травня 2022 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.