Справа № 160/19257/21
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19257/21
Суддя І інстанції - Кальник В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до Дисциплінарної комісії приватних виконавців, Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Селезньов М.О. звернувся з вищевказаним адміністративним позовом до суду в якому просив

- визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом від 21 вересня 2021 року за № 72, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення його діяльності строком на 3 місяці (далі - рішення Дисциплінарної комісії);

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15 жовтня 2021 року № 3601/7, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, оформлене протоколом від 21 вересня 2021 року за № 72, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення його діяльності строком на 3 місяці (далі - наказ Мін`юсту).

В обґрунтування позову посилається на протиправність винесення оскарженого рішення з порушенням законодавчо визначеного порядку та відсутності з його боку порушень, які слугували підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року позовні вимоги було задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Міністерство юстиції України та Дисциплінарна комісія приватних виконавців подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказують, що висновки суду стосовно необґрунтованості та безпідставності рішення Комісії від 21.09.2021 року, оформленого протоколом № 72, не відповідають обставинам справи. Комісією дотримано строк розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та прийняття рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, що не враховано судом у рішення, чим порушено норми матеріального права. Зазначає, що Верховним судом прийнято рішення, яким підтверджуються висновки викладені в довідці Управління та які констатовані Комісією, що підвереджує помилковість висновків суду про передчасність та необґрунтованість рішення Комісії. Питання протиправності дій позивача та винесення ним постанови від 02.06.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 62241223 досліджувалось судом в рамках справи № 904/4724/19, рішення по якій набрало законної сили, що в силу п положень статті 78 КАС України не підлягає доказуванню. Крім того зазначають, що вказана справа не могла бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідачів підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, позивач надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Під час розгляду даної адміністративної справи судом встановлено, що 02.06.2020 Позивачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62241223 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 по справі № 904/4724/19 про стягнення з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», 8786661,13 грн., 3% річних за період прострочення за період з 28.02.2018 по 31.12.2018; 131799,92 грн. судового збору.

Також, 02.06.2020 Позивачем винесені постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення з боржника основної винагороди, про арешт коштів боржника, про арешт майна боржника.

Боржником - Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» до Міністерства юстиції України було подано скаргу від 04.06.2020 № 0406/2020 на дії Позивача щодо відкриття виконавчого провадження № 62241223 з виконання вказаного наказу Господарського суду Дніпропетровської області.

Аналогічну скаргу на дії Позивача боржником 12.06.2020 було подано до Господарського суду Дніпропетровської області.

В скарзі боржник послався на порушення вимог статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ), зокрема, винесення Позивачем 02.06.2020 постанови про відкриття виконавчого провадження за відсутності виконавчого документа.

Таке твердження скаржник обґрунтував наявністю в матеріалах справи Господарського суду Дніпропетровської області заяви стягувача НАК «Нафтогаз України» від 02.06.2020 про видачу судового наказу від 01.06.2020 у справі № 904/4724/19 з написом про отримання такого наказу представником стягувача 03.06.2020.

Також, протиправність дій з відкриття виконавчого провадження скаржник обґрунтовував наявністю ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 про заборону органам державної виконавчої служби та/або приватним виконавцям приймати до виконання наказ по справі №904/4724/19.

15.06.2020 на адресу Позивача від Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - Управління) надійшов лист від 12.06.2020 № 27523/1/20/04 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки» з повідомленням про проведення за дорученням Міністерства юстиції України від 11.06.2020 № 1814/20.51/-20 на підставі скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» від 04.06.2020 невиїзної перевірки щодо здійснення виконавчого провадження № 62241223.

Листом Управління від 12.06.2020 № 27523/1/20/04 Позивачу було повідомлено про необхідність надання вмотивованих пояснень щодо фактів, викладених у скарзі, та копій відповідних документів в строк до 21.06.2020.

Позивачем 19.06.2020 за вих. № 01-29/1641 Управлінню направлений лист з наданням пояснень та інформації щодо фактів, викладених у скарзі, та копії відповідних підтверджуючих документів (додатки на 111 арк.).

Управлінням 23.06.2020 складено Довідку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності Позивача щодо здійснення виконавчого провадження № 62241223 (далі - Довідка), за висновками якої в діях Позивача виявлено порушення норм статті 26 Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження за відсутності виконавчого документа.

В розділі Довідки «Обставини, встановлені під час проведення перевірки» Управлінням лише зазначено, що під час проведення перевірки від приватного виконавця витребувані пояснення, та згідно з поясненнями приватного виконавця (без зазначення дати, вихідного номера таких пояснень тощо) до заяви стягувача було додано належним чином завірену копію довіреності представника стягувача та виконавчий документ.

У довідці зазначено, що згідно з журналу загальної вхідної кореспонденції за 02.06.2020 та журналу реєстрації документів про відкриття виконавчого провадження, сформованих за допомогою АСВП, заява стягувача про примусове виконання рішення була зареєстрована приватним виконавцем за № 865.

В той же час зі змісту пояснень Позивача від 19.06.2020 № 01-29/1641вбачається, що за 02.06.2020 за вх. № 865 у вказаних журналах зареєстровані не тільки заява стягувача, а й виконавчий документ.

Надалі в Довідці зазначено про відсутність в автоматизованій системі виконавчого провадження сканованої копії наказу, проте посилання на порушення будь-якої норми відсутні, та вказано про наявність в додатках до скарги заяви про видачу судового наказу з відміткою про те, що наказ по справі № 904/4724/19 був отриманий представником стягувача 03.06.2020.

Управлінням зроблений висновок, що 02.06.2020 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 № 904/4724/19 за відсутності виконавчого документа. Дії приватного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 62241223 визнано такими, що вчинені з порушенням вимог статті 26 Закону № 1404-VІІІ.

За результатами цієї перевірки Міністерством юстиції України до Дисциплінарної комісії приватних виконавців внесено подання від 02.07.2020 № 1996/20.5.1/32-20 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Оскільки скарга АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на дії Позивача одночасно була предметом судового розгляду в Господарському суді Дніпропетровської області, на засіданні Дисциплінарної комісії 10.07.2020 було прийнято рішення про відкладення розгляду подання Мін`юсту до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/4724/19.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19 частково задоволено скаргу АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Визнано неправомірними дії Позивача з винесення, зокрема, постанови від 02.06.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62241223 з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 01.06.2020 у справі № 904/4724/19.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19, розгляд справи призначено на 27.09.2021.

15.09.2021 Позивачу було повідомлено про призначення на 21.09.2021 засідання Дисциплінарної комісії з розгляду подання Мін`юсту.

Позивачем 16.09.2021 до Дисциплінарної комісії був направлений лист № 01-29/9598 з клопотанням про відкладення розгляду подання до прийняття Центральним апеляційним господарським судом рішення у справі № 904/4724/19.

На засіданні Дисциплінарної комісії 21.09.2021 клопотання Позивача відхилено, подання Мін`юсту розглянуто та задоволено, прийнято рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисціплінарного стягнення у вигляді зупинення його діяльності строком на 3 місяці.

Наказом Мін`юсту від 15.10.2021 № 3601/7 введено в дію рішення Дисциплінарної комісії про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності строком на три місяці

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19 в частині визнання неправомірними дій Позивача скасовано, в цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» та визнанні дій позивача неправомірними - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення Дисциплінарної комісії не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема, приписам частини 2 статті 19 Конституції України, частин 1-3, 5 статті 40 Закону № 1403-VІІІ, пунктів 12, 24, 25, 28 Положення № 3791/5, є таким, що прийнято з використанням повноваження не з метою, з якою це повноваження надано; без дотримання вимог щодо обґрунтованості (винесено без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення); безсторонньості (неупередженості); добросовісності; розсудливості; рівності перед законом; пропорційності (необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Приймаючи спірне рішення, Дисциплінарна комісія не дослідила всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не встановила склад дисциплінарного проступку, не навела мотивів рішення та обґрунтування необхідності застосування обраного виду дисциплінарного стягнення, порушила право Позивача на участь у процесі прийняття рішення. Рішення прийнято поза межами встановленого Законом строку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Питання організації та порядку проведення перевірок діяльності приватних виконавців врегульовано розділом ІІІ Порядку проведення перевірок діяльності органів державної виконавчої служби, приватних виконавців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018 № 3284/5 (далі - Порядок № 3284/5).

Пунктами 26-27 розділу ІІІ Порядку № 3284/5 передбачено, що позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться шляхом витребування від приватного виконавця потрібних документів та відомостей у межах предмета звернення та надання висновку щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства, який викладається в довідці за результатами такої перевірки.

Позапланова невиїзна перевірка проводиться Управлінням контролю або Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, яке визначає керівник структурного підрозділу Міністерства (крім Управління забезпечення примусового виконання рішень, що перебуває і межах виконавчого округу приватного виконавця).

Про проведення позапланової невиїзної перевірки приватному виконавцю надсилається письмовий запит. У запиті зазначаються строк для надання вмотивованої відповіді приватним виконавцем щодо фактів, викладених у зверненні, який не може бути менше десяти календарних днів, перелік копій документів, які потрібно надати для проведення перевірки.

Під час проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця використовуються інформація та копії документів, надані приватним виконавцем, відомості автоматизованої системи виконавчого провадження, інша інформація та документи, які стосуються предмета звернення.

Якщо під час позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виникла потреба в одержанні від приватного виконавця додаткової інформації або копій документів у межах предмета звернення, структурний підрозділ Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) може надіслати приватному виконавцю повторний письмовий запит. Запит має містити обґрунтування потреби одержання додаткової інформації та/або копій документів та строк, у який приватний виконавець має надати таку інформацію та/або документи.

Управління забезпечення примусового виконання рішень повідомляє структурний підрозділ Міністерства про ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит Управління забезпечення примусового виконання рішень протягом трьох робочих днів з дня закінчення строку для надання відповідної інформації та/або копій документів.

У разі ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) позапланова невиїзна перевірка діяльності приватного виконавця проводиться на підставі відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, інших документів та відомостей, які стосуються предмета звернення.

У разі ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів у строк, визначений у запиті структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень), та неможливості проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця на підставі інформації автоматизованої системи виконавчого провадження структурний підрозділ Міністерства може провести позапланову виїзну перевірку діяльності приватного виконавця в порядку, встановленому цим розділом. У такому разі позапланова виїзна перевірка проводиться з питань, які були предметом позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця.

Ненадання приватним виконавцем інформації та/або копій документів на запит структурного підрозділу Міністерства (Управління забезпечення примусового виконання рішень) є підставою для внесення структурним підрозділом Міністерства подання до Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Згідно з пунктом 29 розділу ІІІ Порядку № 3284/5, за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця Управління контролю (Управління забезпечення примусового виконання рішень) складає довідку, в якій зазначаються: підстави проведення перевірки; факти, викладені у зверненні або у скарзі на підставі яких проводиться перевірка; обставини, встановлені під час перевірки, із посиланням на джерела отримання інформації; висновок щодо відповідності рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця вимогам законодавства з посиланням на відповідну норму законодавства.

Відповідно до вимог абз. 1, 4 пункту 30 розділу ІІІ Порядку № 3284/5, довідку підписує керівник Управління контролю, а якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень,- керівник цього управління. Якщо позапланова невиїзна перевірка проводилася Управлінням забезпечення примусового виконання рішень, довідка складається у трьох примірниках, один з яких не пізніше наступного робочого дня з дня його підписання спрямовується приватному виконавцю, інший - структурному підрозділу Міністерства.

Так 15.06.2020 на адресу Позивача від Управління надійшов лист від 12.06.2020 № 27523/1/20/04 «Про проведення позапланової невиїзної перевірки» з повідомленням про проведення перевірки щодо здійснення виконавчого провадження № 62241223 та встановленням строку надання вмотивованих пояснень щодо фактів, викладених у скарзі, та копій відповідних документів, до 21.06.2020.

Позивачем в строки визначені законодавством 19.06.2020 за вих. № 01-29/1641 Управлінню був направлений лист з наданням пояснень та інформації щодо фактів, викладених у скарзі, та копії відповідних підтверджуючих документів (на 111 арк.).

В той же час, як вірно встановлено судом першої інстанції Управлінням не використовувалась інформація та копії документів, надані приватним виконавцем.

Довідку від 23.06.2020 Управлінням направило позивачу 04.07.2020, та отримано ним 08.07.2020 (вх. № 1120). Однак, на цей час Дисциплінарною комісією вже було отримано Подання Мін`юсту від 02.07.2020, призначено засідання з його розгляду на 10.07.2020, про що листом від 03.07.2020 за № 251-2020/ДК повідомлено Позивача.

Зазначені обставини справи свідчать на користь висновку суду першої інстанції, що Довідка Управління від 23.06.2020 складена та направлена Позивачу з порушенням вказаних вимог Порядку № 3284/5.

В свою чергу, Міністерством юстиції України, з урахуванням результатів перевірки, викладених в Довідці, до Дисциплінарної комісії приватних виконавців внесено подання від 02.07.2020 № 1996/20.5.1/32-20 про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ОСОБА_1 (далі - Подання).

За висновками Подання під час здійснення виконавчого провадження № 62241223 Позивачем порушено вимоги:

пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1403-VIII щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципів законності;

пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності;

частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII щодо відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа.

Подання Мін`юсту не містить доводів та будь-якої інформації, зазначеної в поясненнях Позивача від 19.06.2020 № 01-29/1641, аналізу й оцінки наданих до пояснення документів.

Відповідно до приписів частини 7 статті 34 Закону № 1403-VІІІ, у разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця, Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічні положення містить Порядок № 3284/5.

Пунктами 1-2 розділу IV Порядку № 3284/5 передбачено, що у разі виявлення під час здійснення планових та позапланових перевірок діяльності приватного виконавця ознак дисциплінарного проступку, визначених пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 38 Закону № 1403-VІІІ, структурний підрозділ Мін`юсту вносить вмотивоване подання до Комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Подання спрямовується до Комісії протягом двох місяців із дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше ніж за два роки з дня його вчинення.

У поданні зазначаються: прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, виконавчий округ, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, номер посвідчення приватного виконавця; вид перевірки, під час якої виявлено порушення, та підстави її проведення; реквізити довідки, складеної за результатами перевірки; зміст виявлених порушень із посиланням на відповідні норми нормативно-правових актів; наслідки, до яких призвели (або можуть призвести) порушення приватним виконавцем вимог законодавства (за наявності); відомості про застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень (вид дисциплінарного стягнення, реквізити наказу Міністерства юстиції України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення).

Надаючи аналіз змісту подання суд першої інстанції вірно виходив з того, що останнє не відповідає встановленому припису вмотивованості, фактично дублює положення Довідки в частині аргументації, не містить відомостей щодо всебічного встановлення обставин справи, в т.ч., з пояснень та інформації, наданої приватним виконавцем. Не містить належного обґрунтування порушення конкретної норми закону. Висновок про вчинення приватним виконавцем дій з порушенням вимог законодавства зроблено на підставі констатації факту відсутності в автоматизованій системі виконавчого провадження сканованої копії наказу, без посилання на порушення будь-якої норми законодавства, наданої скаржником копії заяви стягувача з відміткою щодо дати отримання наказу, без дослідження інших доводів та доказів, в т.ч., наведених Позивачем в листі від 19.06.2020 № 01-29/1641 та доданих документах.

В Поданні перераховані загальні норми права щодо принципу законності в діяльності приватного виконавця і констатовано порушення встановленого ст. 26 Закону № 1404-VIII припису щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за відсутності виконавчого документа. Зазначено, що виявлені перевіркою порушення свідчать про неналежне виконання Позивачем своїх обов`язків та містять ознаки дисциплінарного проступку.

Основними складовими дисциплінарного проступку є, зокрема: протиправність дії (бездіяльності), що порушує визначений законодавством та іншими нормативно-правовими актами порядок здійснення діяльності; винність особи, яка вчинила таке діяння (бездіяльність); тяжкість вчиненого проступку; наявність негативних наслідків та причинний зв`язок між протиправною дією (бездіяльністю) і такими негативним наслідками.

При цьому су першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що подання Мін`юсту не містить визначення ознак дисциплінарного проступку Позивача, зокрема, всебічного встановлення обставин справи на підтвердження протиправності дій Позивача; його доведеної вини; встановлення наявності негативних наслідків, які наступили в результаті оскаржуваних дій та причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі виконання рішення суду, і негативними наслідками.

Частиною 2 статті 38 Закону № 1403-VІІІ передбачено, що дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Частиною 1-2 статті 39 Закону № 1403-VІІІ передбачено, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків. Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців затверджується Міністерством юстиції України.

Пунктами 2-3 Положення № 3791/5 передбачено, що Дисциплінарна комісія у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, цим Положенням, а також наказами Мін`юсту. Основними завданнями Дисциплінарної комісії є: розгляд питань про притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків; прийняття рішень про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до пункту 4 Положення № 3791/5, Дисциплінарна комісія відповідно до покладених на неї завдань: розглядає подання Мін`юсту, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Мін`юсту чи Раді приватних виконавців України; приймає рішення на підставі подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи (пункт 25 Положення № 3791/5).

За результатами розгляду подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності Дисциплінарна комісія приймає рішення про: задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, передбаченого частиною першою статті 41 Закону № 1403-VІІІ; відхилення подання та направлення матеріалів для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; відхилення подання та відмову в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення (частина 4 статті 40 Закону № 1403-VІІІ, пункт 27 Положення № 3791/5).

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що прийняттю Дисциплінарною комісією рішення передує обов`язок вивчення та аналізу необхідних документів. Такими документами є Подання Мін`юсту з додатками необхідних матеріалів (серед яких в т.ч. Довідка), пояснення приватного виконавця тощо.

В той же час серед документів, доданих Мін`юстом до Подання, не міститься пояснень Позивача від 19.06.2020 № 01-29/1641 та будь-яких інших документів, наданих Позивачем під час проведення Управлінням планової невиїзної перевірки його діяльності щодо здійснення виконавчого провадження № 62241223.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Подання Мін`юсту є невмотивованим у розумінні приписів частини 7 статті 34, з огляду на положення частини 2 статті 38 Закону № 1403-VІІІ, пунктів 1-2, 26-27, 29 розділу IV Порядку № 3284/5.

Позивачем 08.07.2020 безпосередньо до Дисциплінарної комісії направлений лист за № 01-29/1778 з наданням ґрунтовної інформації на спростування всіх фактів, викладених у скарзі, та копій підтверджуючих документів, а також копію листа від 19.06.2020 № 01-29/1641.

Крім того, в листі Позивача до Дисциплінарної комісії від 08.07.2020 за № 01-29/1778 окремо зазначено, що Управлінню надавалася така інформація з копіями підтверджуючих документів, але в Довідці та Поданні Мін`юсту наведені Позивачем доводи та надані докази не відображені.

В той же час з рішення Дисциплінарної комісії, яке оформлене протоколом від 21.09.2021 № 72, вбачається, що в порушення змісту приписів пункту 25 Положення № 3791/5 останнє не містить будь-яких відомостей щодо вивчення та аналізу пояснень Позивача, викладених в листі від 08.07.2020 за № 01-29/1778. Зазначені обставини свідчать про те, що доводи, а також надані Позивачем до цього пояснення докази, Дисциплінарною комісією не були досліджені та враховані при прийнятті рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Відповідно до приписів частини 5 статті 40 Закону № 1403-VIII, у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року. Аналогічні приписи викладені в пункті 28 Положення № 3791/5.

Аналізуючи зазначені правові норми та положення частини 7 статті 34, частини 2 статті 38, частини 4 статті 40 Закону № 1403-VІІІ, пунктів 25, 28 Положення № 3791/5 суд першої інстанції вірно зазначив, що для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності з підстав наявності у його діях складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія має ретельно дослідити всі необхідні документи з урахуванням обставин вчинення проступку, встановити наявність обов`язкових елементів дисциплінарного проступку, а саме: порушення приватним виконавцем закону, ступінь його вини, тяжкості вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявності негативних наслідків, які настали внаслідок його дій, причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі виконання рішення суду і негативними наслідками.

В той же час в Поданні Мін`юсту лише зазначено, що виявлені позаплановою невиїзною перевіркою порушення свідчать про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків та містять ознаки дисциплінарного проступку. Разом з тим, відомості щодо складових такого проступку не вказані.

Суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що рішення Дисциплінарної комісії не містить мотивів його прийняття. Рішення відображає лише тези виступів окремих членів Дисциплінарної комісії, але самого обґрунтування рішення, сукупного аналізу всіх обставин справи, доводів, спростування або підтвердження окремих тверджень чи заперечень, наявний зміст рішення Дисциплінарної комісії не містить. Як не містить і обґрунтування ступеню вини та тяжкості дисциплінарного проступку.

В той же час в рішенні Дисциплінарної комісії мається тезис про відсутність негативних наслідків, а саме - головою Дисциплінарної комісії ОСОБА_2 зазначено, що «кошти з боржника у виконавчому провадженні № 62241223 стягнуті не були, негативні наслідки не настали».

Верховним Судом у постанові від 28.04.2021 № 320/1771/19 зазначено, що аналіз наведених норм у сукупності з положеннями Закону № 1403-VIII, які визначають порядок розгляду питання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, дає підстави для висновку про те, що Дисциплінарна комісія у процедурі дисциплінарного провадження зобов`язана розглянути на своєму засіданні подання Міністерства юстиції України по суті виявлених порушень у діяльності приватного виконавця, заслухати пояснення останнього з цього приводу та шляхом голосування прийняти одне з рішень, перелічених у частині четвертій статті 40 Закону №1403-VIII, урахувавши, у разі задоволення подання, обставини, які мають суттєве значення для обрання виду дисциплінарного стягнення (частина п`ята статті 40 Закону №1403-VIII).

Для прийняття рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності відповідно до Закону № 1403-VIII, підставою для якого є наявність у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку, Дисциплінарна комісія приватних виконавців має ретельно дослідити всі обставини справи, тобто встановити факт порушення останнім законодавства, що в свою чергу і є мотивом для прийняття рішення про зупинення діяльності приватного виконавця.

Аналогічні правила закріплені і в пункті 28 Положення № 3791, за змістом якого у разі якщо Дисциплінарною комісією прийнято рішення про задоволення подання та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховуються обставини вчинення проступку, ступінь вини приватного виконавця, тяжкість вчиненого ним дисциплінарного проступку, наявність наслідків, розмір заподіяної шкоди, а також факти застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.01.2021 у справі № 2040/6763/18.

В постанові Верховного Суду від 21.01.2021 № 140/2740/19 судом також зауважено, що розглядаючи питання притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, Дисциплінарна комісія має у відповідності до частини другої статті 38 Закону № 1403-VIII встановити наявність обов`язкових елементів для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності, а саме - порушення приватним виконавцем закону, його вину, наявність негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця та причинний зв`язок між цими діями, вчиненими в процесі виконання рішення суду і негативними наслідками.

Тобто, як вбачається зі змісту норм законодавства, які регламентують діяльність Дисциплінарної комісії, остання в кожному конкретному випадку повинна надати належну правову оцінку виявленому порушенню, які наслідки воно за собою потягнуло, на що вплинуло, чи є допущене порушення підставою для дисциплінарної відповідальності.

Верховний Суд погодився, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що, розглядаючи подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, дисциплінарна комісія обмежилась лише перерахуванням порушень, виявлених під час перевірки, не зазначила, що враховано, а що ні та у зв`язку з чим. При цьому аналіз пояснень виконавця та долучених до них документів відсутній.

Отже, враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що оскільки при розгляді Подання вказані елементи дисциплінарного проступку Дисциплінарною комісією належним чином не досліджені та встановлені не були, це нівелює правомірність накладення на Позивача стягнення, як об`єктивного та правомірного, а також порушує критерії правомірності рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до норм пунктів 2, 3 та пункту 8 частини другої статті 2 КАС України - з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтованості, пропорційності, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.01.2021 № 140/2740/19.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність обґрунтування в оскаржуваному рішенні Дисциплінарної комісії необхідності застосування саме обраного виду дисциплінарного стягнення серед інших існуючих, в тому числі будь-якої кваліфікації діяння приватного виконавця, що обумовлює необхідність зупинення його діяльності саме на три місяці.

Частиною 1 статті 41 Закону № 1403-VIII передбачено, що за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Аналіз змісту наведеної норми свідчить, що застосування такого виду дисциплінарного стягнення як зупинення діяльності приватного виконавця здійснюється за відсутності підстав застосування двох інших, більш м`яких видів стягнення - попередження та догани.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування одразу безпосередньо такого тяжкого виду дисциплінарного стягнення як зупинення діяльності приватного виконавця має адекватно відповідати тяжкості дисциплінарного проступку, що має бути належним чином обґрунтовано, зокрема, наявністю доведеної вини, негативних наслідків, які наступили в результаті дій приватного виконавця, причинного зв`язку між цими діями, наявністю інших систематичних порушень з боку виконавця, фактів застосування до приватного виконавця дисциплінарних стягнень протягом останнього року тощо.

В той же час аргументу, який би свідчив про наявність підстав та обґрунтовував співмірність застосування такого тяжкого виду дисциплінарного стягнення, рішення Дисциплінарної комісії не містить.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 62241223 завершено ще в серпні 2020 року, виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою. При цьому, кошти з боржника (скаржника) Позивачем стягнуті не були, шкоди скаржнику не спричинено, негативні наслідки не настали. Позивач за весь період роботи виконавцем жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Викладені обставини дають підстави для висновку, що Дисциплінарна комісія, застосувавши до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця на три місяці, не навела будь-яких аргументів на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів Позивача та застосування саме такого виду стягнення за результатами розгляду Подання, не зазначила визначених законом підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, доводів щодо неможливості застосування до Позивача двох інших видів стягнень, що є менш суворими, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, наявності тієї обставини, що Позивач раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався, що свідчить про порушення принципу пропорційності, крім того, всупереч принципу обґрунтованості у рішенні комісія не навела мотивів, з яких виходить, обираючи саме такий строк зупинення діяльності, що свідчить про порушення принципу пропорційності при прийняті оскаржуваного рішення.

Так Верховним Судом у постанові від 10.01.2020 у справі № 2040/6763/18, зокрема, зазначено, що зі змісту спірного рішення комісії судом першої інстанції встановлено, що остання, застосувавши до позивача дисциплінарне стягнення у виді зупинення діяльності приватного виконавця на три місяці, не зазначила будь-які аргументи на користь прийняття чи відхилення доводів та доказів позивача та прийняття саме такого виду стягнення за результатами розгляду подання, не зазначила доводів щодо неможливості застосування до позивача двох інших видів стягнень, що є менш суворими, з урахуванням тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку, наявності тієї обставини, що позивач раніше до дисциплінарної відповідальності не притягався, що свідчить про порушення принципу пропорційності, всупереч принципу обґрунтованості рішення комісія не навела мотиви, з яких виходить, обираючи саме такий строк.

З огляду на це, Верховний Суд наголошує, що хоча вказаний Закон не визначає мінімальних та максимальних строків застосування такого виду стягнення, проте його застосування повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності. Тому, визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк зупинення діяльності, відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному рішенні про застосування заходу стягнення. Не зазначення цього свідчить про те, що рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Отже, лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання членами комісії означеної процедури свідчитиме належна мотивація прийнятого рішення: встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення висвітлених у скарзі питань; посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення; оцінка доводів та аргументів особи, що до якої застосовуються дисциплінарне стягнення; норми права, що застосовані, і ті, що не застосовані, з викладенням мотивів їх незастосування.

І навпаки, не наведення мотивів прийнятих рішень «суб`єктивізує» акт державного органу і не дає змоги суду встановити дійсні підстави та причини, з яких цей орган дійшов саме таких висновків, надати їм правову оцінку, та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність рішення.

Європейський суд з прав людини в рішеннях неодноразово наголошував, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган державної влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення від 01.07.2003 у справі «Суомінеен проти Фінляндії» № 3780001/97, п. 36).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2021 у справі № 2040/6763/18.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1403-VIII, дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 25 Положення № 3791/5, розгляд подання Мін`юсту чи Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності на засіданні Дисциплінарної комісії починається із заслуховування доповіді члена Дисциплінарної комісії, який попередньо за дорученням голови Дисциплінарної комісії вивчав таке подання, після чого заслуховуються присутні на засіданні члени Дисциплінарної комісії, приватний виконавець та інші запрошені на засідання особи, а також вивчаються та аналізуються необхідні документи.

Дисциплінарна комісія зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця, стосовно якого Мін`юстом внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання.

Приватний виконавець, щодо якого внесено подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання не пізніше ніж за 5 днів до проведення засідання Дисциплінарної комісії рекомендованим поштовим відправленням або на електронну адресу, зазначену в Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

У разі неявки приватного виконавця на засідання Дисциплінарної комісії головуючий виносить на обговорення Дисциплінарної комісії пропозицію щодо можливості розгляду питання за відсутності приватного виконавця.

Розгляд подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності може бути відкладено у разі неявки приватного виконавця з поважних причин.

Так з матеріалів справи вбачається, що листом за підписом секретаря Дисциплінарної комісії від 15.09.2021 № 631-2021/ДК Позивача було повідомлено про призначення на 21.09.2021 засідання Дисциплінарної комісії з розгляду Подання.

Позивачем 16.09.2021 до Дисциплінарної комісії направлений лист за № 01-29/9598 з повідомленням про відкриття Центральним апеляційним господарським судом апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19 та призначення розгляду у справі на 27.09.2021, а також клопотанням про відкладення розгляду Подання до прийняття Центральним апеляційним господарським судом рішення у справі. Про результат розгляду цього листа Позивач просив повідомити до 21.09.2021. До листа Позивачем було додано копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 у справі № 904/4724/19 про відкриття апеляційного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідь на вказаний лист Позивачу в строк до 21.09.2021 надано не було.

Зі змісту протоколу Дисциплінарної комісії від 21.09.2021 № 72 вбачається, що клопотання Позивача від 16.09.2021 №01-29/9598 було розглянуто на засіданні Дисциплінарної комісії 21.09.2021 та відхилено членами Дисциплінарної комісії з підстав набуття ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19 законної сили.

З протоколу Дисциплінарної комісії від 21.09.2021 № 72 вбачається, що пропозиція щодо можливості розгляду Подання Мін`юсту за відсутності Позивача головуючим на розгляд Дисциплінарної комісії не вносилась та не обговорювалось. Це також підтверджується членом Дисциплінарної комісії Соломко О.В., яким про вказаний факт порушення зазначено в Окремій думці, доданій до протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 21.09.2021 № 72.

Викладені обставини свідчать про порушення Дисциплінарною комісією приписів, визначених частиною третьою статті 40 Закону № 1403-VIII, пункту 25 Положення № 3791/5, оскільки спірне рішення прийнято без дотримання потрібного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 140/2740/19. Зокрема, визначаючи неправомірним рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, суд мотивував своє рішення також тим, що приватному виконавцю не було забезпечено можливість прийняти участь в засіданні комісії та надати особисті пояснення.

Верховним Судом зазначено, що участь позивача на засіданні не є церемоніальною, а спрямована на забезпечення права особи почути інформацію, яка розглядається стосовно неї і впливає на результати прийнятого рішення, та висловити свої аргументи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на підтвердження своїх аргументів.

Резолюцією (77) 31 про захист особи відносно актів адміністративних органів, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 28 вересня 1977 року, було визначено п`ять основних принципів, у тому числі серед них й право бути вислуханим. Право бути вислуханим є одним із фундаментальних принципів справедливої процедури й означає забезпечення особі можливості надавати адміністративному органу факти й аргументи у справі. Право бути вислуханим має бути забезпечене насамперед у справах, де передбачається прийняття «несприятливих» адміністративних актів, тобто таких, які негативно впливають на права, свободи та законні інтереси відповідної особи.

За таких обставин Верховний Суд вважає, що спірне рішення прийнято без дотримання потрібного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

У постанові від 14.04.2021 у справі № 1340/5185/18 Верховним Судом також зазначено, що прийняття спірного рішення за відсутності позивача, без заслуховування пояснень з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та при наявності клопотання про відкладення засідання щодо розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позбавило позивача права висловити зауваження щодо результатів перевірки та порушило право на особисту участь в такому засіданні.

Розглядаючи подання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не виконано встановлений Законом № 1403-VIII обов`язок заслухати пояснення виконавця з питань, що стали підставою для притягнення його до відповідальності.

За таких обставин проведення 21.09.2021 засідання Дисциплінарної комісії без його участі позбавило Позивача не тільки права бути заслуханим особисто та надати пояснення, заперечення й докази на спростування обставин, що стали підставою для внесення Подання, а й можливості в порядку пункту 12 Положення № 3791/5 запросити й заслухати інших осіб. Зокрема, повторно залучити до участі в засіданні Дисциплінарної комісії представника НАК «Нафтогаз України» Абісова А.В. (який був присутній на засіданні 10.07.2020, але не був заслуханий внаслідок відкладення Дисциплінарною комісією питання щодо розгляду Подання Мін`юсту), а також Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців ОСОБА_3 , якою були досліджені матеріали перевірки Позивача та за результатами 09.07.2020 складений офіційний висновок щодо відсутності в діях Позивача складу дисциплінарного проступку.

Спростовуючи доводи відповідачів про відсутність обов`язкового значення висновку Дисциплінарного уповноваженого, суд першої інстанції вірно виходив з наступного.

Відповідно до Положення про Дисциплінарного уповноваженого, затвердженого Рішенням Ради приватних виконавців України від 26.03.2019 за № 10 (далі - Положення № 10), Дисциплінарний уповноважений є постійно діючим дорадчим органом Асоціації приватних виконавців України (далі - Асоціація), який здійснює консультативно-рекомендаційні функції під час здійснення процедур дисциплінарного провадження відносно приватних виконавців у порядку, визначеному Статутом Асоціації та Положенням № 10.

Дисциплінарний уповноважений у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, іншими нормативно-правовими актами, чинними міжнародними договорами України, рішеннями Європейського суду з прав людини, актами Конституційного Суду України, судовою практикою, Статутом Асоціації, Положенням № 10, а також використовує наукові дослідження з питань виконавчого провадження та дисциплінарної відповідальності, міжнародний досвід щодо притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності.

Розділом ІІ Положення № 10 визначені повноваження Дисциплінарного уповноваженого. Так, основним завданням Дисциплінарного уповноваженого є надання висновку щодо наявності або відсутності у діях приватного виконавця складу дисциплінарного проступку. Такий висновок надається Дисциплінарним уповноваженим, зокрема, за письмовим зверненням приватного виконавця, відносно якого до Дисциплінарної комісії приватних виконавців внесено подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п. 12 Положення № 3791/5, на засідання Дисциплінарної комісії можуть бути запрошені та заслухані представники органів державної влади, органів місцевого самоврядування, Асоціації приватних виконавців України та органів, утворених Асоціацією, а також інші особи, у тому числі міжнародні експерти, за їхньою згодою.

Під час заслуховування таких осіб Дисциплінарна комісія за їх клопотанням долучає до матеріалів дисциплінарної справи подані ними матеріали (документи).

Наведені правові приписи є підставою для участі Дисциплінарного уповноваженого Асоціації приватних виконавців України в засіданнях Дисциплінарної комісії приватних виконавців та представлення правової позиції, сформованої у підготовленому ним висновку.

Викладені правові норми вказують на те, що дійсно висновок Дисциплінарного уповноваженого не є обов`язковим, в той же час може враховуватися Дисциплінарною комісією при прийнятті рішення поряд з іншими доводами та доказами у справі.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем-1 прийнято рішення з порушенням, в тому числі, законодавчо встановленого порядку відкритості та особистої участі особи щодо якої розглядається питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

При цьому суд першої інстанції вірно звернув увагу на той факт, що Дисциплінарною комісією оскаржене рішення прийнято без дотримання принципу безсторонньості (неупередженості), оскільки матеріалами справи підтверджується, що за однакових обставин Дисциплінарною комісією приймаються протилежні рішення.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1403-VIII, у разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги.

Так у задоволенні клопотання Позивача від 16.09.2021 № 01-29/9598 про відкладення розгляду Подання до прийняття Центральним апеляційним господарським судом рішення у справі більшістю голосів членів Дисциплінарної комісії було відмовлено з підстав набуття ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 № 904/4724/19 законної сили.

В той же час, на цьому ж засіданні Дисциплінарної комісії розглядалось питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_4 , яким також було надано клопотання про відкладення розгляду подання Мін`юсту про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, внесеного за результатами перевірки, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом розгляду у Київському апеляційному суді, при цьому клопотання приватного виконавця Барладіна П.О. про відкладення розгляду подання Дисциплінарною комісією було прийнято одноголосне рішення про задоволення такого клопотання та відкладення розгляду подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду Київським апеляційним судом апеляційної скарги у справі.

Вказані обставини свідчать про прийняття Дисциплінарною комісією протилежних рішень відносно тотожних клопотань при однакових фактичних обставинах справи не відповідає принципу безсторонньості (неупередженості).

Крім того з протоколу від 14.12.2020 № 48, Дисциплінарною комісією 21.01.2020 було відкладено розгляд подання Міністерства юстиції про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_5 до набрання законної сили судовим рішенням за скаргою на дії цього приватного виконавця.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 у справі № 645/3481/17 скаргу на дії приватного виконавця Родіна Г.В. задоволено.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Разом з тим, подання Міністерства юстиції про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_5 . Дисциплінарною комісією розглянуто 14.12.2020 після перегляду справи в Харківському апеляційному суді, постановою якого від 02.12.2020 апеляційну скаргу приватного виконавця залишено без задоволення, ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова без змін.

Не зважаючи на те, що відповідно до ст. 261 ЦПК України, ухвала Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 у справі № 645/3481/17 набула чинності, Дисциплінарною комісією розгляд подання Мін`юсту відносно приватного виконавця ОСОБА_5 здійснено лише після апеляційного перегляду даної справи.

Наведені обставини підтверджують неоднозначність позиції Дисциплінарної комісії щодо застосування аналогічних за змістом положень ЦПК України (ст. 261) та ГПК України (ст. 235) за однакових обставин - розгляд подання Мін`юсту про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, яке внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження дій приватного виконавця.

У справі, що розглядається, факт набуття чинності ухвалою суду першої інстанції і стало підставою для відхилення клопотання Позивача про відкладення розгляду Подання до прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Розгляд Подання здійснено Дисциплінарною комісією під час апеляційного розгляду справи та до прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Такий діаметрально протилежний підхід до застосування Дисциплінарною комісією аналогічних за змістом норм процесуального законодавства за однакових фактичних обставин справи не відповідає принципу безсторонньості (неупередженості).

Вказаними обставини спростовуються доводи відповідача про застосування Дисциплінарною комісією принципу індивідуалізації при вирішенні питання про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення, оскільки рішення Дисциплінарної комісії не є вмотивованим та обґрунтованим.

При цьому, у разі одночасного здійснення судового і відомчого контролю правомірності одних і тих самих рішень, дій чи бездіяльності приватного виконавця під час вчинення виконавчих дій, перевага надається судовому контролю, у зв`язку з чим розгляд подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності відкладається (частина друга статті 40 Закону №1403-VIII).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.04.2021 № 320/1771/19.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про передчасність рішення Дисциплінарної комісії та, як наслідок, наказу Мін`юсту щодо притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення, оскільки постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 904/4724/19 скасовано ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у цій справі в частині визнання неправомірними дій Позивача з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та подальших дій, в цій частині прийнято нове рішення, яким в задоволенні скарги АТ «Оператор газорозподільчої системи «Дніпропетровськгаз» та визнанні дій Позивача неправомірними - відмовлено.

При цьому доводи апеляційної скарги про подальше скасування постановою Верховного Суду від 06.12.2021 року постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі № 904/4724/19 та залишення в силі ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021, зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розгляд подання Міністрества про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відкладався з 10.07.2020 по 10.08.2021рокуу до набрання законної сили ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі 904/4724/19 , а тому розгляд справи про притягнення позивача до відповідальності не перевищує двох місяців встановлених ст. 40 Закону№ 1403-VIII , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1403-VIII, Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Імперативний припис даної норми свідчить, що закінчення перебігу хоча б одного з наведених строків позбавляє Дисциплінарну комісію права на притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення.

Довідку за результатами проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності Позивача щодо здійснення виконавчого провадження № 62241223 з висновком про виявлення порушення вимог статті 26 Закону № 1404-VІІІ складено 23.06.2020, що і є днем виявлення дисциплінарного проступку.

На підставі даної Довідки Мін`юстом до Дисциплінарної комісії скеровано подання про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності. Засідання Дисциплінарної комісії з розгляду вказаного подання було призначено на 10.07.2020.

За приписами частини 2 статті 40 Закону № 1403-VIII, у разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги.

На засіданні Дисциплінарної комісії 10.07.2020 було прийнято рішення відкласти розгляд Подання до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 904/4724/19.

За таких обставин, на момент відкладення розгляду Подання Мін`юсту з дня виявлення дисциплінарного проступку минуло 18 днів, про що вірно зазначнео судом першої інстанції.

Розгляд Подання було поновлення у зв`язку з набранням законної сили ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 у справі № 904/4724/19, рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення прийнято 21.09.2021, в дію рішення введено наказом Міністерства юстиції України 15.10.2021.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону № 1403-VIII, рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

За приписами пункту 30 Положення № 3791/5, дата видання наказу Мін`юсту є датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Частиною 5 статті 41 Закону № 1403-VIII передбачено, що рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення, введене в дію наказом Міністерства юстиції України, може бути оскаржено до суду.

Аналіз приписів наведених норм свідчить, що рішення Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності набуває дії та має вплив на права та обов`язки останнього лише після введення його в дію наказом Міністерства юстиції України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 160/10658/20.

При цьому, датою застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення є саме дата видання наказу Мін`юсту.

Строк розгляду Дисциплінарною комісією Подання становить 61 день (з 23.06.2020 по 10.07.2020 включно та з 10.08.2021 по 21.09.2021 включно), що вже перебуває поза межами строку, встановленого частиною 1 статті 40 Закону № 1403-VIII.

В дію рішення Дисциплінарної комісії про задоволення Подання та застосування до Позивача дисциплінарного стягнення фактично введено наказом Міністерства юстиції України 15.10.2021 № 3601/7.

За таких обставин слід погодитися з висновком суду першої інстанції, що саме 15.10.2021 рішення Дисциплінарної комісії стало чинним, відповідно дисциплінарне стягнення застосованим. Разом з тим, з моменту виявлення дисциплінарного проступку станом на 15.10.2021 минуло 84 дні, що є порушенням строку, встановленого частиною 1 статті 40 Закону № 1403-VIII.

За змістом частини 2 і 3 статті 41 Закону № 1403-VІІІ, рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України. Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Відповідно до частини 3 і 4 статті 42 зазначеного Закону, зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України. З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.

З аналізу вказаних норм вбачається, що рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності набуває дії та має вплив на права та обов`язки останнього лише після введення його в дію наказом Міністерства юстиції України.

До цього моменту, таке рішення дисциплінарної комісії приватних виконавців не є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом) в розумінні приписів ст. 4 КАС України, тому як останнє не може бути реалізовано без відповідного наказу Міністерства юстиції України, яке, в свою чергу, наділено правом розсуду щодо його прийняття.

Викладені обставини свідчать про помилкове тлумачення апелянтом норм ч.1 ст.40 та ч.2 ст. 41 Закону № 1403-VIII, які розмежовують такі поняття як Комісія «приймає рішення» про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення та Міністерство наказом «вводить в дію» рішення про дисциплінарне стягнення.

За таких обставин оскаржені рішення відповідачів не виповідають вимогам силу частини другої статті 2 КАС України, а тому є протиправними і підлягають скасуванню. Стосовно доводів апелянтів про необхідність розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження потрібно зауважити таке. Ця справа у розумінні частини шостої статті 12 КАС не належить до справ незначної складності. Водночас така її характеристика автоматично не відносить її до тієї категорії справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отож, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, водночас суд першої інстанції, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, може розглянути її за правилами загального позовного провадження, якщо дійде такого висновку.

Резюмуючи колегія суддів зазначає, що розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження не вплинув на остаточний результат апеляційного перегляду оскарженого судового рішення.

Враховуючи обставини, які були встановлені судом під час розгляду даної адміністративної справи та приймаючи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було повно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано норми чинного матеріального права, яке регулює спірні правовідносини, а тому в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі - залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими судом доказами та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України та Дисциплінарної комісії приватних виконавців - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 21 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова