Справа № 260/1284/22
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/1284/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2022 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач), якою просить:

1) прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження;

2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, як державного органу України, залученого до процедури призначення, обчислення, перерахунку та виплату пенсій особам, звільнених з військової служби, а саме по відмові у здійсненні перерахунку та виплати ОСОБА_1 без застосування обмеження пенсії максимальним розміром;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії за вислугу років без обмеження пенсії максимальним розміром з 01 квітня 2019 року на основі довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України у Закарпатській області від 29.07.2020 № 150, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення та раніше проведених виплат;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01 квітня 2019 року;

5) розглянути справу в суді у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін;

6) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі - 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

05 квітня 2022 року, ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

06 квітня 2022 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду виправлено описку в ухвалі від 05 квітня 2022 року.

06 квітня 2022 року, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було витребувано докази у даній справі.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що він являється військовим пенсіонером та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області. Так, при призначенні йому пенсії таку було розраховано у розмірі 80% грошового забезпечення, а це право підтверджено рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі №260/1330/18. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.21 р. по справі 260/3292/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зобов`язано з 01 квітня 2019 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки від 29 липня 2020 року № 150, виданої Управлінням Служби безпеки України в Закарпатській області про грошове забезпечення позивача станом на 05 березня 2019 року, з урахуванням зазначених в ній основних та додаткових видів грошового забезпечення та раніше виплачених сум, а саме: посадовий оклад - 7750,00 грн.; оклад за військовим званням - 1480,00 грн.; надбавка за вислугу років (50%) - 4 615,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) - 1 162,50 грн.; надбавка за особливості проходження служби (35%) - 4 845,75 грн.; премія (10%) - 775,00 грн.. До травня 2021 року, ГУ ПФ України в Закарпатській області пенсію позивачу виплачувало на виконання Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/1330/18 від 14. 01.2019 p., яке вступило у силу 16.04.2019 року виходячи із 80% відповідних сум грошового забезпечення. У подальшому, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, виконуючи Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29.03.21 р. по справі № 260/3292/20, яка набрала законної сили 29.03.2021 p., самовільно, всупереч рішенню Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/1330/18 від 14.01.2019 p., при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 за травень 2021 року, зменшило основний її розмір з 80 % грошового забезпечення до 70 %. Зазначене стало підставою до звернення позивача 06.05.2021 року до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою щодо перерахунку пенсії із розрахунку 80% всіх складових оновленого грошового забезпечення, зазначених у довідці Управління Служби безпеки України про розмір грошового забезпечення № 150 від 29 липня 2020 року. У відповіді ГУ ПФУ в Закарпатській області від 21.05.2021 року № 2050-1868/Г-02/8-0700/21 зазначено, що підстав для перерахунку та виплати пенсії позивачу на інших умовах немає. Враховуючи наведене, позивач 18 жовтня 2021 року звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень - ГУ ПФ України в Закарпатській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 80% до 70% сум грошового забезпечення. Закарпатським окружним адміністративним судом, 09.12.2021 року у справі № 260/5443/21, ухвалено Рішення, яке вступило у силу 10.01.2022 року, яким позовну заяву задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зменшення основного розміру, призначеної ОСОБА_1 пенсії з 80 відсотків до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення для обчислення пенсії з урахуванням надбавок, які були нараховані при призначенні пенсії, починаючи з 01 квітня 2019 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 квітня 2019 року у розмірі 80 відсотків грошового (основних та додаткових видів) забезпечення, відповідно до статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб", з врахуванням рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/1330/18 від 14 січня 2019 року, та з урахуванням проведених виплат. Водночас, на виконання Рішення від 09.12.2021 року у справі № 260/5443/21, яке вступило у силу 10.01.2022 року, ГУ ПФ України в Закарпатській області з лютого 2022 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 , із обмеженням її розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність - 19 340 грн., а не у повному обсязі. Зазначене стало підставою звернення Позивача 07.02.2022 року до ГУ ПФУ в Закарпатській області із заявою щодо перерахунку пенсії без обмеження її максимального рівня. У письмовій відповіді ГУ ПФУ в Закарпатській області від 21.03.2022 року № 609/Г-0700-22 (додається) зазначено, що пенсія Позивачу обрахована у відповідності до чинного законодавства із зазначенням наступних складових пенсійної виплати: основний розмір пенсії: 80% грошового забезпечення (вислуга років 30) у розміри - 16 502,60 грн. З врахуванням індексації: - 18 812,96 грн. Надбавка за проживання у гірській місцевості - 3762,59 грн. Підсумок пенсії з (надбавками): 22 575,55 грн., з урахуванням максимального розміру пенсії: 19 340,00 грн. Тобто, відповідачем перераховано позивачу пенсію у розмірі 22 575,55 грн., однак відповідач застосував до перерахованої пенсії обмеження її максимального розміру, у зв`язку з чим, фактичну виплату здійснює у розмірі 19 340,00 грн, що складає на сьогоднішній день 10 прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, що втратили працездатність. Такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що суперечать рішенню Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а також порушують його права на соціальний захист і пенсійне забезпечення.

22 квітня 2022 року, представник відповідача подав до суду відзив на позов №0700-0902-7/14410 від 21.04.2022, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечив з мотивів його безпідставності. Так, зокрема, зазначив, що у зв`язку з проведеним на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/5443/21 від 09.12.2021 перерахунком пенсії позивача, розмір такої перевищив максимальний розмір, встановлений положеннями ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, чинній з 01.01.2017). Зазначає, що вказана законодавча норма неконституційною не визнавалась, а тому підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Звертає увагу суду на те, що вказаними судовими рішеннями не було визначено окремого порядку обчислення перерахованого розміру пенсії, відмінного від загального, а тому було застосовано законодавчі норми, чинні на момент проведення такого перерахунку. Вважає, що законодавцем передбачена можливість зменшення розміру пенсії після проведеного перерахунку внаслідок змін у законодавстві. Зазначене відповідає також практиці Європейського суду з прав людини та Конституційного Суду України, які підтвердили конституційну допустимість залежності розмірів соціальних виплат від економічних чинників та фінансових можливостей держави.

26 квітня 2022 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій з аргументами відповідача, наведеними у відзиві, не погоджується.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) проходив військову службу в органах державної безпеки на посадах осіб офіцерського та керівного складу.

З 23 квітня 2014 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області) та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №260/5443/21 ГУ ПФУ в Закарпатській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Закарпатській області від 29 липня 2020 року №150. Разом з тим, при проведенні такого перерахунку ГУ ПФУ в Закарпатській області застосовано обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, що втратили працездатність.

Так, з урахуванням обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року фактична сума, що виплачується позивачу складає 19340,00 грн.

Вважаючи протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обмеження його пенсії максимальним розмір, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Ст. 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, регулюється нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі Закон).

Спірні правовідносини виникли з приводу обмеження пенсії позивача 10 прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

З 01 січня 2008 року ст. 43 Закону доповнено положенням, яким пенсії військовослужбовців обмежено максимальним розміром. Так, згідно ч. 7 ст. 43 (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08 липня 2011 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини 7 статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року положення ч. 7 ст. 43 Закону, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Згідно ст. 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року ст. 43 Закону не містить положень щодо обмеження максимального розміру пенсій військовослужбовців.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача в якості обґрунтування правомірності своїх дій на те, що застосоване обмеження передбачене редакцією Закону, чинною з 01.01.2017 (зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 VIII), з огляду на наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у ч. 7 ст. 43 Закону слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Таким чином, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для обмеження пенсії, призначеної відповідно до Закону, максимальним розміром.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 16.04.2020 у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 09.02.2021 у справі №1640/2500/18.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що станом на день здійснення спірного перерахунку пенсії позивача Закон не містив положень, якими б були передбачені обмеження пенсії військовослужбовців будь-яким максимальним розміром.

Наведене свідчить про відсутність в ГУ ПФУ в Закарпатській області підстав для обмеження розміру пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону, десятьма прожитковими мінімумами.

Суд також відхиляє посилання відповідача на те, що згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011, максимальний розмір пенсій, в тому числі, призначених згідно із Законом не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

З цього приводу суд зазначає, що вказаний законодавчий акт містить посилання на Закон, який є спеціальним нормативно-правовим актом щодо призначення та виплати пенсії військовослужбовців. В свою чергу норма щодо обмеження максимального розміру пенсії військовослужбовців у вказаному спеціальному законі визнана неконституційною.

Конституційний Суд України в п. 7 рішення № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року вже висловив правову позицію, згідно з якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України повинні відповідати їй.

Отже, застосування положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668 від 08.07.2011 по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить висновкам Рішення №7-рп/2016, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у проведенні перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеженням граничного розміру пенсії є такою, яка не ґрунтується на законі. Зокрема, в даному випадку така відмова за своєю суттю є звуженням обсягу прав позивача та позбавленням його права на соціальний захист у повному обсязі як то передбачено законодавством, яке регулює спірні правовідносини.

Нормами Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується захист власності, тобто на мирне володіння своїм майном.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, право на виплати зі сфери соціального забезпечення, в тому числі, пенсійні виплати, також відносяться до поняття «власності», що захищається положеннями Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у своєму рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії» Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

З огляду на вищенаведене суд вважає протиправними дії ГУ ПФУ в Закарпатській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 10 прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, що втратили працездатність, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку статті 139 КАС України, сплачений при зверненні до суду позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без застосування обмеження максимальним розміром.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмеження максимальним розміром з 01 квітня 2019 року на основі довідки, виданої Управлінням Служби безпеки України у Закарпатській області від 29.07.2020 №150.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 різниці між перерахованою та виплаченою пенсією за минулий час, починаючи з 01 квітня 2019 року.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець