Справа № 280/8505/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

16 травня 2022 року Справа № 280/8505/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.09.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 20.01.2005 по 06.11.2018 на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/368/19, а саме: з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо страхового стажу позивача про періоди роботи з 20.01.2005 по 06.11.2018 на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/368/19, а саме: з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018.

Позовна заява обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу вищезазначених періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» через несплату ним страхових внесків у повному обсязі. Позивач вважає таку відмову протиправною та зазначає, що наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи, оскільки відповідальність за сплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник. З огляду на викладене просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.09.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/8505/21.

Відповідач позов не визнав, надав відзив (вх. від 30.09.2021 №56572), в якому посилається на те, що у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування містяться відомості щодо сум нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за періоди з 20.01.2005 по 31.08.2015, з 01.03.2016 по 31.01.2017, при цьому, інформація про сплату страхових внесків за періоди з червня 2010 року по грудень 2010 року, з грудня 2012 року по серпень 2015 року та з березня 2016 року по січень 2017 року у Реєстрі застрахованих осіб відсутня. Відомості стосовно сум заробітної плати по страхувальнику Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» за періоди з 01.09.2015 по 29.02.2016 та з 01.02.2017 по 31.05.2019 у Реєстрі застрахованих осіб відсутні. Зауважує, що до страхового стажу зараховується лише той період, за який щомісяця сплачувалися страхові внески. Враховуючи, що у Реєстрі застрахованих осіб щодо ОСОБА_1 немає відомостей про сплату страхових внесків та відомостей про суми заробітної плати, у відповідача відсутні підстави для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивача. Також вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області формує та веде Реєстр застрахованих осіб на підставі звітності, яка подається виключно страхувальником відповідно до вимог чинного законодавства. Відтак вважає, що з питання відсутності відповідних відомостей щодо неї позивач має звернутися до підприємства, з яким вона перебувала у трудових відносинах. Також вказує, що відповідач не наділений повноваженнями самостійно вносити зміни до Державного реєстру. Відтак, у задоволенні позову просить відмовити.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою від 26.07.2021 про зарахування до її страхового стажу періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: грудень 2012 року; вересень 2013 року; з січня 2014 року по вересень 2015 року; з листопада 2015 року по грудень 2015; з січня 2016 року по травень 2019 року.

Відповідач відмовив у зарахуванні вказаних періодів та зазначив, що у Реєстрі застрахованих осіб наявні відомості щодо сум нарахованої заробітної плати за періоди з 20.01.2005 по 31.08.2015, з 01.03.2016 по 31.01.2017, при цьому, інформація про сплату страхових внесків за періоди з червня 2010 року по грудень 2010 року, з грудня 2012 року по серпень 2015 року та з березня 2016 року по січень 2017 року у Реєстрі застрахованих осіб відсутня. Відомості стосовно сум заробітної плати по страхувальнику Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» за періоди з 01.09.2015 по 29.02.2016 та з 01.02.2017 по 31.05.2019 у Реєстрі застрахованих осіб відсутні. Оскільки зміни та уточнення до Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі звітності, що подається страхувальниками, то з питання відсутності відомостей за періоди з 01.09.2015 по 29.02.2016, з 01.02.2017 по 31.05.2019 позивачу запропоновано звернутися до страхувальника, із яким вона перебувала у страхових відносинах.

Вказані обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд керується наступним.

Згідно зі ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Статтею 14 цього Закону встановлено перелік осіб, які є страхувальниками, зокрема, це роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону.

Платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. (ч. 1 ст. 15 Закону №1058-IV).

В силу частин 1, 2, 5, 6, 10 статті 20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків.

Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 24 Закону №1058-IV встановлено, зокрема, наступне: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Виходячи зі змісту наведених норм, страхові внески підлягають обов`язковій сплаті, а відповідальність за порушення умов та порядку сплати таких внесків покладено на платника страхового внеску та його посадових осіб.

При цьому, особи, які сплачують такі внески через роботодавця, без сприяння державних органів позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність такої сплати, що, фактично, у випадку неповної чи несвоєчасної сплати, означатиме порушення їх прав на отримання соціальних гарантій та пенсійного забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи, спір виник щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018.

При цьому, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2019 у справі №331/368/19, яке набрало законної сили 04.07.2019, встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із Державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» у період з 20.01.2005 по 06.11.2018. Також, рішенням суду зобов`язано Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття її на роботу на посаду інженера-конструктора 2 категорії АКБ №5 з 20.01.2005 на підставі наказу від 20.01.2005 №10-к та запис про звільнення з посади провідного інженера-конструктора в архітектурно-конструкторській майстерні №3 з 06.11.2018 відповідно до поданої нею заяви про звільнення за власним бажанням.

Водночас, у зазначеному рішенні суду встановлено також наступні обставини: «…З 19.02.2014 року на підставі Наказу №8 від 18.02.2014 року всі співробітники інституту були відправлені в безстрокову відпустку. У міру виробничої необхідності її декілька разів відкликали із безстрокової відпустки. При цьому заробітна плата не виплачувалась з листопада 2013 року. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до суду з позовами про стягнення заборгованості по заробітній платі...».

Верховним Судом у постанові від 04.09.2018 у справі №482/434/17 зазначено, зокрема, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів її роботи.

За правилами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, ті періоди, за які позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, навіть за умови несплати (несвоєчасної сплати) роботодавцем страхових внесків з такої заробітної плати, підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

В даному випадку, такими періодами є: червень грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; січень грудень 2013 року включно; січень грудень 2014 року включно; січень серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; лютий грудень 2016 року включно; січень листопад 2017 року включно.

При цьому, наявність відомостей про нараховану позивачу суму заробітної плати за періоди з 20.01.2005 по 31.08.2015, з 01.03.2016 по 31.01.2017 самостійно підтверджується відповідачем.

Стосовно заробітної плати за період грудень 2015 року слід зазначити, що її стягнуто з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь позивача судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2016 у провадженні №2-н/331/202/2016 (ЄУН №331/2901/16-ц).

Стосовно заробітної плати за період лютий 2016 року слід зазначити, що її нарахування підтверджується довідкою про доходи від 06.04.2017 №42.

Стосовно заробітної плати за період лютий листопад 2017 року слід зазначити, що її нарахування підтверджується довідкою про доходи від 02.12.2017 №41-з.

Щодо решти періодів, зокрема, вересень листопад 2015 року, січень 2016 року, грудень 2017 року 06.11.2018 суд враховує, що наявними у матеріалах справи доказами не підтверджується нарахування позивачу заробітної плати у вказані періоди.

Слід звернути увагу на те, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2019 у справі №331/368/19, яке набрало законної сили 04.07.2019, встановлено, що з 19.02.2014 на підставі наказу від 18.02.2014 №8 всі співробітники інституту були відправлені в безстрокову відпустку, а у міру виробничої необхідності позивача відкликали із безстрокової відпустки.

Тобто, у суду немає підстав стверджувати, що позивач у періоди вересень листопад 2015 року, січень 2016 року, грудень 2017 року 06.11.2018 фактично працювала, а не перебувала у безстроковій відпустці, та, відповідно, отримувала заробітну плату. Відтак, належними та достовірними доказами не підтверджується, що відсутність у Реєстрі застрахованих осіб відомостей про позивача за вказаний період зумовлене неналежним виконанням підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим частиною 2 статті 9 КАС України, та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно та зобов`язанням відповідача зарахувати вказані періоди до страхового стажу позивача.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо страхового стажу позивача про періоди роботи з 20.01.2005 по 06.11.2018 на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у справі №331/368/19, а саме: з червня 2010 року по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня 2013 року по грудень 2013 року включно; з січня 2014 року по грудень 2014 року включно; з січня 2015 року по грудень 2015 року включно; з січня 2016 року по грудень 2016 року включно; з січня 2017 року по 06.11.2018 слід зазначити наступне.

В силу положень частини першої статті 21 Закону №1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пунктів першого, сьомого статті 1 Закону № 2464-VI Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд) - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Стаття 12-1 Закону № 2464-VI визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з податковими органами, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 14-1 Закону № 2464-VI Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані, серед іншого: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону №1058-IV, зокрема, страхові внески обчислюються територіальним органом Пенсійного фонду в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за непрямим методом виходячи з оцінки валового доходу та витрат страхувальника, кількості осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, обсягу виробленої (реалізованої) продукції (послуг), суми сплачених ним податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством, у разі:

ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків;

неведення страхувальником бухгалтерського обліку чи відсутності в нього відповідних первинних документів;

якщо сума страхових внесків, нарахована страхувальником, не підтверджується документами.

Обчислення територіальними органами Пенсійного фонду сум страхових внесків за минулі періоди провадиться виходячи з розміру страхового внеску, що діяв на день нарахування виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Отже, законодавством визначено алгоритм дій органу Пенсійного фонду у випадку, крім іншого, ухилення страхувальника чи його посадових осіб від надання територіальному органу Пенсійного фонду звітності чи інших документів про сплату страхових внесків.

Відтак, суд відхиляє посилання відповідача на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області формує та веде Реєстр застрахованих осіб виключно на підставі звітності, яка подається страхувальником, а вирішення спірного питання можливе лише за умови звернення позивача до свого роботодавця.

Як зазначено в пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

З урахуванням наведеного, керуючись частиною 2 статті 9 КАС України, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації щодо страхового стажу позивача про періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно та зобов`язання відповідача внести до Реєстру застрахованих осіб вказані відомості.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періодів роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

4. Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) щодо не внесення до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації щодо страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) внести до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування інформацію щодо страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про періоди роботи на Державному підприємстві «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект», а саме: з червня по грудень 2010 року включно; грудень 2012 року; з січня по грудень 2013 року включно; з січня по грудень 2014 року включно; з січня по серпень 2015 року включно; грудень 2015 року; з лютого по грудень 2016 року включно; з січня по листопад 2017 року включно.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

7. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 16.05.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко