Справа № 560/4953/22
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4953/22
УХВАЛА

17 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради про визнання відмови неправомірною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2020 і 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 і 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою від 15.04.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 17.05.2022 Хмельницький окружний адміністративний суд виправив описку, допущену у вступній частині ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 року у справі №560/4953/22, вказавши: " ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, в якому просить визнати протиправною бездіяльність правління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня 2020 і 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу разову грошову допомогу до 5 травня 2020 і 2021 років у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум".

26.04.2022 до Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач несвоєчасно надав їй відповідь на заяву від 06.05.2021; вказує, що відповідач допускає триваюче порушення її прав, а, отже, вимога про визнання протиправними відповідних дій відповідача необмежена шестимісячним строком звернення до суду. Також вказує про впроваджений карантин і військовий стан.

Частиною 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Так, суд встановив наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, зважаючи на таке.

Вимоги до позовної заяви визначені статтею 160 КАС України.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, з зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однією з таких обставин є встановлений КАС України строк, у який позовна заява може бути подана до суду.

Обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд вважає неповажними з огляду на таке.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У поданому позові позивач оскаржує ненарахування та невиплату їй грошової допомоги до 5 травня, зокрема, за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Виплата допомоги до 5 травня є періодичним платежем, який виплачується щорічно, а, отже, особа, отримуючи їх, є обізнаною щодо їх розміру і в разі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які, на її думку, стали підставою для заниження розміру отримуваної нею допомоги.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" слід обраховувати з 30 вересня відповідного поточного року, за який виплачена допомога.

Ця позиція кореспондується з висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 06.02.2018 у справі №607/7919/17, а саме, що 30 вересня поточного року - це встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги, і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж та, яка була йому нарахована.

Тобто перебіг строку звернення позивача до суду з цим позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, за який виплачується разова щорічна грошова допомога.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із виплатою допомоги до п`ятого травня, зокрема, у 2020 році. Позивач звернулася до суду лише у квітні 2022 року, з пропуском шестимісячного строку звернення, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду, з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Тому, суд відхиляє посилання позивача на несвоєчасність надання відповідачем відповіді на заяву від 06.05.2021.

Крім цього суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте жодним нормативно-правовим актом не передбачені ні можливості, ні обов`язок досудового порядку вирішення спору щодо перерахунку та виплати суми щорічної грошової допомоги до 5 травня.

Тому суд не визнає факт звернення до відповідача досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом і стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Щодо запровадженого карантину, суд звертає увагу на те, що пунктом 3 Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Таким чином, підставою для поновлення строку у зв`язку з дією карантину є неможливість звернення до суду саме у зв`язку з карантинними обмеженнями. Натомість, сама по собі дія карантину не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач не надала жодних доказів щодо перешкод, які пов`язані із запровадженням карантину, і які би не давали їй можливості оскаржити дії відповідача у встановлений законом строк. Позивач не вказала й обмежень, зокрема, звернення до суду засобами електронного зв`язку чи засобами поштового зв`язку (поштові відділення не припиняли роботу). Тому посилання на дію карантину є необґрунтованими.

Наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду щодо карантинних обмежень мають суб`єктивний характер та не позбавляли останню можливості звернутись до суду з цим позовом із дотриманням строків, установлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Щодо твердження позивача про тривалість порушення її прав, суд звертає увагу на те, що виплати допомоги до 5 травня носять разовий характер, а тому невиплата вказаної допомоги у належному розмірі не може вважатися триваючим правопорушенням.

Посилання позивача на воєнний стан з 24.02.2022 містить лише загальний характер і не підтверджує перешкоджання вчасному зверненню з позовною заявою.

Враховуючи викладене, позивач пропустила визначений статтею 122 КАС України строк звернення до суду з вказаними вимогами.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Таким чином, обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

Відповідно до частини 13 статті 171 КАС України, суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Наслідки подання позову після закінчення строків встановлених законом визначенні статтею 123 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання документально обґрунтованих пояснень щодо інших підстав для поновлення строку звернення до суду.

Керуючись частиною 13 статті 171, статтею 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 , залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення їй ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.К. Ковальчук