Справа № 160/6077/22
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

02 травня 2022 року Справа 160/6077/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, які полягають у припиненні нарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за період часу з травня 2021 року по квітень 2022 року, включно, за адресою: АДРЕСА_1 , яка письмово викладена у тексті листа - відповіді від 08.02.2022 року № 0116/734 «Про розгляд звернення», який складений відповідачем: Управлінням праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради;

- зобов`язати відповідача: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за період часу з травня 2021 року по квітень 2022 року, включно, за адресою: АДРЕСА_1 .

За приписами частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначається: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти (п. 2); зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5).

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України)

З аналізу наведених норм судом зроблено висновок про те, що індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З прохальної частини позову вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, які полягають у припиненні нарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за період часу з травня 2021 року по квітень 2022 року, включно, за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомлено у листі - відповіді від 08.02.2022 року №0116/734 «Про розгляд звернення».

З наданої до матеріалів позову копії відповіді Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 08.02.2022 року № 0116/734 «Про розгляд звернення» вбачається, що надання житлової субсидії позивачу було припинено на підставі рішення з 01.07.2021 року.

Тобто, про припинення надання житлової субсидії відповідачем було винесено відповідне рішення, номер та дата якого позивачем у позові не зазначено (Розрахунок субсидії на ЖКП до заяви №803431 не є рішенням про припинення надання субсидії у розумінні п. 121 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848) і до матеріалів позову не надано.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що рішення про припинення надання субсидії - є актом індивідуальної дії, та саме ним врегульовано конкретну життєву ситуацію, однак позивачем вказаний акт індивідуальної дії не оскаржується.

З урахуванням наведеного, позивачу слід визначитись із предметом позову у даній справі, а саме, чи оскаржує він індивідуальний акт (рішення Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про припинення надання житлової субсидії), або дії чи бездіяльність відповідача у спірних відносинах, та привести прохальну частину позову у відповідність до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві зазначаються: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п. 8).

Відповідно до частини 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування (ч. 7 ст. 161 КАС України).

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини 1, 2 ст. 94 КАС України).

З доданих до матеріалів справи доказів судом встановлено, що вони не містять рішення про припинення надання житлової субсидії позивачу. Тобто, позивачем не дотримано вимоги ч. 5 ст. 160 та ч.ч. 4, 7 ст. 161 КАС України, що також свідчить про недоліки позовної заяви.

Частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року (далі - Закон №3674-VI) встановлено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Виключний перелік заяв та клопотань, за подання яких не справляється судовий збір, встановлений частиною 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, виключний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору встановлений частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» визначені розміри ставок судового збору.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, судовий збір позивачем не сплачено, при цьому, до позовної зави долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якій він посилається на похилий вік, тяжкий матеріальний стан та відсутність інших доходів, окрім пенсійних виплат, що на його думку, є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Розглянувши вказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Суд також враховує позицію Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 р. «Про судову практику застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», яким рекомендовано суддям адміністративних судів враховувати під час ухвалення рішень у справах відповідної категорії Аналіз практики застосування адміністративними судами окремих положень Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» у редакції Закону України від 22.05.2015 р. № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору». Зокрема, у вказаному аналізі зазначено, що при зверненні до суду із заявою про відстрочення або розстрочення сплати судового збору особа повинна додати до такої заяви належні документи на підтвердження факту відсутності таких коштів для сплати судового збору.

Подаючи до суду заяву про звільнення від сплати судового збору, позивач на підтвердження свого матеріального стану надав: довідку про доходи № 8227 6305 9122 0211, видану Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про розмір пенсійних виплат за серпень 2021 - січень 2022 року в загальній сумі - 17056,20 грн.; довідку Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті ради про те, що станом на 09.02.2022 року субсидію позивач не отримує; Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 04.04.2022 року №0481-22-01736 від 04.04.04, про те, що з 3 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року інформація про доходи відсутня.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за поданий ним позов у встановленому законом порядку, а саме, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, оскільки надані ним довідки підтверджують отримання доходу не за 2021 рік в цілому, а лише починаючи з серпня по грудень 2021 року. Інших доказів свого майнового стану позивач до суду не надав.

За таких обставин, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 18.10.2019 (справа № 9901/24424/1), від 21.10.2019 (справа №К/9901/18039/19), від 17.10.2019 ( справа №К/9901/27892/19), які суд враховує при вирішенні даного питання.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI), передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру фізичною особою встановлюється ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2022 року у розмірі 2481,00 грн.

Таким чином, сума судового збору, яку необхідно сплатити позивачу за вимогу немайнового характеру складає 992,40 грн., за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача (IBAN): UA4004632; код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: «судовий збір за позовом _______________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача)».

Частиною 2 статті 122 КАС України закріплено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

З прохальної частини позову вбачається, що позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування йому субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово - комунальних послуг за період часу з травня 2021 року по квітень 2022 року включно, за адресою: АДРЕСА_1 , про що повідомлено у листі - відповіді від 08.02.2022 року №0116/734 «Про розгляд звернення».

При цьому, як було зазначено раніше, з наданої до матеріалів позову копії відповіді Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 08.02.2022 року № 0116/734 «Про розгляд звернення» вбачається, що надання житлової субсидії позивачу було припинено на підставі рішення з 01.07.2021 року, а про припинення надання житлової субсидії позивачу неодноразово повідомлялось як в усній та у і в письмовій формі.

Тобто, про припинення надання житлової субсидії позивачу було відомо ще з 01.07.2021 року, однак до суду він звернувся лише 26.04.2022 року, тобто із порушенням шестимісячного строку, встановленого ст. 122 КАС України. Відповідної заяви про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду не подав та причин пропуску строку не зазначив, а тому, позивачу необхідно обґрунтувати, що своєчасному зверненню до суду завадили чи перешкоджали об`єктивні причини, якщо такі дійсно мали місце.

В силу приписів частини 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви (у кількості примірників, залежно від складу сторін) в якій визначитись із предметом спору у справі (чи оскаржуються дії суб`єкта владних повноважень, чи конкретне рішення (акт індивідуальної дії) та привести прохальну частину позову у відповідність до вимог п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України;

- належним чином завірену копію рішення про припинення надання житлової субсидії позивачу з 01.07.2021 року (у кількості примірників, залежно від складу сторін);

- докази сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.;

- докази поважності пропуску строку звернення до суду, у разі необхідності подати відповідну заяву про поновлення строків.

На підстави викладеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху невідкладно направити на адресу позивача.

Роз`яснити позивачу, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тулянцева