Справа № 160/12960/21
Суддя: Юхно Ірина Валеріївна
Дата ухвалення: 2022-01-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Юхно І. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
27.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 09.06.2021 р. №7.5-08-02-1/15/6007 про відмову у поверненні ТОВ «Такт» митних платежів за заявою від 18.02.2021 р. №102 та зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби у відповідності до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, ст.301 Митного кодексу України підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які сплачені за електронною митною декларацією №UA110150/2018/205265 від 05.03.2018 р. і передати його згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 04.08.2021 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.
Вказану ухвалу направлено позивачу, засобами електронного зв`язку 17.08.2021, що підтверджується матеріалами справи, тобто строк на усунення недоліків до 25.08.2021 (оскільки 22.08.2021 вихідний).
17.08.2021 на виконання вимог ухвали, позивачем надано уточнену позовну заяву з ідентичними позовними вимогами. Крім того, в прохальній частині уточненої позовної заяви, позивач просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що правовідносини сторін щодо підтвердження країни, верифікація (перевірка достовірності) сертифікатів про походження товару з України походження товару регулюються главою 7 розділу 1 Митного кодексу України. Вказана процедура виконана відповідачем, позитивний для позивача результат верифікації отриманий. В даному випадку значення має коли декларант (позивач) подав митному органу сертифікат форми СТ-1, а не тоді коли завершилася верифікація чи прийнято митницею рішення за наслідкам такої верифікації, адже верифікація та прийняття митницею свого рішення перебуває поза волею декларанта та не залежить від нього у часі, тощо. Тому, на думку позивача, підстави для оподаткування спірного товару походженням з Республіки Білорусь антидемпінговим митом на підставі рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням і Російської Федерації» відпали та це є підставою для внесення змін до спірної митної декларації, оформлення аркушу коригування та повернення надмірно сплаченого антидемпінгового мита та ПДВ який нарахований на суму такого мита та сплачений позивачем на підставі вказаного рішення Міжвідомчої комісії.
На переконання позивача, верифікація митницею сертифікату країни походження є одним з способів митного контролю та її проведення не позбавляє права декларанта (платника податків) на повернення митних платежів після його звернення до митниці з відповідною заявою про їх повернення, навіть якщо верифікація завершена після спливу трирічного строку передбаченого частиною другою ст. 269 МК України для внесення змін до митної декларації на підставі аркуша коригування який складається службовою особою митниці після отримання заяви від декларанта та через цю обставину після спливу трирічного строку встановленого п.43.3 ст. 43 Податкового кодексу України. При цьому, позивач звертає увагу суду, на недобросовісність дій відповідача, який не зважаючи на повідомлений позивачем офіційне джерело (офіційний сайт Білоруської ТПП) ініціював верифікацію та час її проведення використав проти позивача, як нібито обставину яка свідчить про недотримання останнім трирічного строку на повернення митних платежів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору; встановлено відповідачу 15-денний строк на подання відзиву на позов; встановлено третій особі 10-денний строк з дня вручення ухвали на подання до суду пояснень щодо позову або відзиву.
Копію вищевказаної ухвали направлено позивачу, відповідачу та третій особі засобами електронного зв`язку 14.09.2021, про що свідчать матеріали справи. Тобто, строк на подання пояснень до 24.09.2021.
Розгляд даної адміністративної справи мав відбутись до 08.11.2021 за правилами статті 262 КАС України.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Юхно І.В. у відпустці з 25.10.2021 по 08.11.2021 включно, відповідно до частини 6 статті 120 КАС України питання щодо розгляду справи по суті вирішується судом в перший робочий день 09.11.2021.
09.12.2021 сторони у судове засідання не з`явились, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів належного повідомлення учасників справи судом відкладено підготовче судове засідання до 28.12.2021 о 14:30 год.
10.12.2021 копії ухвали від 09.11.2021 та повістки про виклик на 28.12.2021 направлено учасникам справи засобами телекомунікаційного зв`язку на адреси електронної пошти, що підтверджується матеріалами справи. Відповідачу 10.12.2021 також направлено копію ухвали від 09.09.2021 разом із копією адміністративного позову. Тобто, строк на відзив з урахуванням ч.6 ст. 120 КАС України до 27.12.2021.
28.12.2021 від представника позивача надійшла заява про закриття підготовчого провадження та подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
28.12.2021 учасники справи в підготовче судове засідання не з`явились, про дату, час та місце підготовчого судового засідання, про причини неявки відповідач та третя особа суду не повідомили.
Суд зазначає, що станом на 28.12.2021 від відповідача відзиву на позов та витребуваних документів не надходило.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За приписами частини 9 статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
При цьому, суд враховує, що пунктом 3 Розділу VI КАС встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами, внесеними постанова КМУ від 17.02.2021 №104, від 21 квітня 2021 р. № 405, від 16.06.2021 р. № 611, від 11.08.2021 р. № 855, від 22.09.2021 р. № 981) з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України встановлений карантин.
Проте, суд звертає увагу, що від відповідача станом на 28.12.2021 жодних повідомлень про неможливість подання відзиву на позов, в тому числі з огляду на обмеження, впровадженими у зв`язку з карантином, надано не було. Будь-яких заяв клопотань до матеріалів справи від відповідача також не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні правові підстави для продовження відповідачем процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов.
Поряд із цим, суд зазначає, що третя особа в ході судового розгляду правом на подання пояснень по справі не скористалась.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 2 статті 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Видами діяльності позивача є: 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами (основний); 24.31 Холодне волочіння прутків і профілів; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
ТОВ «Такт» за митною декларацією №UА110150/2018/205265 від 05.03.2018 імпортовано товар «Чорні метали, прутки з вуглецевої сталі», походження з Республіки Білорусь зі сплатою до держбюджету митних платежів у сумі 111 430,99 грн. (антидемпінгове мито 44 307,89 грн. та ПДВ - 67 123,10 грн).
Дніпровська митниця листом «Про надання інформації» від 13.05.2021 №7.5-08-02-1/18/13/4890 повідомила позивачу, що на день надання відповіді від Державної митної служби України відповідь про результати перевірки вказаного сертифіката уповноваженим органом іноземної держави на адресу митниці не надходила, а також зазначено, що після отримання відповіді від Держмитслужби України про результати перевірки уповноваженим органом іноземної держави Сертифіката СТ-1 питання, порушене у зверненнях, буде розглянуте по суті.
В подальшому, листом «Про надання інформації» від 09.06.2021 №7.5-08-02-1/15/13/6007 відповідач повідомив ТОВ «Такт», що Державною митною службою України надіслана відповідь Державного митного комітету Республіки Білорусь з результатами перевірки Сертифіката. Державним митним комітетом Республіки Білорусь підтверджено правомірність видачі Сертифіката та надіслані копії документів, що підтверджують виконання критерію походження Товару.
Поряд із цим, у вказаному листі зазначено, що пунктом 43.4-1 статті 43 ПК України передбачено, що повернення у випадках, визначених законодавством, сум податку на додану вартість, контроль за справлянням яких покладено на митні органи, при ввезенні товарів на митну територію України здійснюється в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент оформлення митної декларації/аркуша коригування, на підставі яких здійснюватиметься таке повернення.
Для відображення у митній декларації сум митних платежів, які обліковуються як надміру сплачені, згідно пункту 33 постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», подається письмова заява декларанта або уповноваженої ним особи, в якій зазначаються причини зміни митної декларації, наприклад, у вказаному випадку, для приведення у відповідність відомостей оформленої митної декларації з питання відновлення режиму вільної торгівлі до Товару в рамках Договору про зону вільної торгівлі від 18.10.2011.
Відповідно до частини 2 статті 269 МК України, внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення.
Таким чином, відповідачем наголошено, що з урахуванням положень статті 269 МК України, статті 43 ПК України та дати завершення митного оформлення 03.05.2018 (більше трьох років), відсутні підстави для оформлення аркушу коригування до митної декларації від 03.05.2018 №110150/2018/205265 та, відповідно, проведення процедури повернення коштів з держбюджету.
Не погодившись із рішенням Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у поверненні ТОВ «Такт» митних платежів за заявою від 18.02.2021 №102, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень (дій) суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення (дії) на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України; далі МК України; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини 4 статті 275 МК України, антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Відповідно до п.2 ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» від 22.12.1998 №330-XIV антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Зазначеним Законом регламентовано статус і повноваження Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі Комісія), за змістом частини п`ятої статті 5 якого Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує та контролює їх виконання. Акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.
Частиною 1 статті 28 Закону №330-XIV встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.
28.12.2017 Комісія розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації.
Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону №330-XIV прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Згідно з рішенням Комісії №АД-382/2017/4411-05 остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.
Відповідно до листа ДФС України від 02.01.2018 №68/7/99-99-19-04-01-17 остаточне антидемпінгове мито справляється органами доходів і зборів (митницями) України відповідно до опису товару та незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів) через 60 днів з дня опублікування повідомлення про прийняте рішення (тобто з 28 лютого 2018 року).
20.04.2018 за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, до рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05 внесені зміни в частині опису товару, зокрема пункт 1 рішення Комісії від 28 грудня 2017 року викладено в такій редакції: 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:
Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Таким чином, Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі, у межах наданих повноважень, визначено перелік товарів, походженням з Російської Федерації, щодо яких застосовуються антидемпінгові заходи. І такими товарами є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно з вказаними УКТЗЕД.
В додатках до вказаного листа визначений вичерпний алгоритм ідентифікації арматури, катанки та сортового прокату шляхом проведення дослідження товару за параметрами: хімічний склад, механічні характеристики, геометричні параметри профілю, марочний склад та клас міцності. Також у додатку визначений перелік лабораторій, які мають відповідну сферу акредитації для проведення таких досліджень.
Таким чином, для визначення того, чи є спірний товар об`єктом застосування антидемпінгових заходів визначальним є встановлення того, що: товар погодженням з Російської Федерації; товар, згідно кодів УКТ ЗЕД, може бути класифікований за переліком кодів УКТЗЕД, які визначені рішенням Комісії; товар за описом є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно).
Як було встановлено судом, позивачем заявлено до митного оформлення шляхом за ЕМД від 05.03.2018 № UA110150/2018/205265 товар походженням з Республіки Білорусь, за кодом згідно УКТЗЕД 7214 99 39 00.
В той же час, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем здійснено верифікацію (перевірку достовірності) сертифікату про походження товару з України, в ході якої підтверджено походження спірного товару з Республіки Білорусь, тому підстави для оподаткування спірного товару антидемпінговим митом на підставі рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 28.12.2017 № АД-382/2017/4411-05 відпали, що є підставою для внесення змін до спірної митної декларації, оформлення аркушу коригування та повернення надмірно сплаченого антидемпінгового мита та ПДВ який нарахований на суму такого мита та сплачений позивачем на підставі вказаного рішення Міжвідомчої комісії.
При цьому, зі змісту оскаржуваного рішення відповідача вбачається, що митним органом не заперечується право позивача на повернення надміру сплачених сум митних платежів, сплачених ТОВ «Такт» за ЕМД №UA110150/2018/205265. Відповідач відмовив у повернення кошів з Державного бюджету на підставі спливу трирічного строку з дати завершення митного оформлення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 301 МК України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до пп. 17.1.10 п.17.1 ст. 17 ПК України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Статтею 43 ПК України передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.
За приписами пунктів 43.1-43.6 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
Згідно ч.2 ст.45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
За правилами п.3 розділу ІІІ Порядку № 643 у заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО (п.4 розділу ІІІ).
Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО (абз.1 п.5 р. ІІІ Порядку № 643).
Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку № 643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів. На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.
Відповідно до п.8 розділу ІІІ Порядку № 643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
При цьому, суд враховує, що частиною 2 статті 269 МК України встановлено, що внесення змін до митної декларації, прийнятої митним органом, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.
Поряд із цим, під час судового розгляду судом встановлено, що із заяво про повернення надміру сплачених митних платежів за ЕМД №UA110150/2018/205265 від 03.05.2018 ТОВ «Такт» звернулось до митного органу 19.02.2021, тобто до спливу трирічного строку з дня завершення митного оформлення.
Таким чином, посилання відповідача щодо порушення визначеного ст.43 ПК України та ст.269 МК України строку не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи по суті.
Разом із цим, суд звертає увагу, що в ході судового розгляду справи відповідачем не було надано доказів на підтвердження дати отримання митним органом відповіді від Державного митного комітету Республіки Білорусь з результатами перевірки вказаного сертифіката. Лист від 09.06.2021 №7.5-08-02-1/15/13/6007 такого зазначення також не містить.
Тобто, суд приходить до висновку, що посилання Дніпровської митниці, як на підставу для відмови у поверненні надміру сплачених митних платежів за заявою від 18.02.2021 №102, на порушення визначеного ст.43 ПК України та ст.269 МК України строку, є безпідставними та необґрунтованими.
Більш того, суд звертає увагу, що на вимогу митного органу позивач листом від 13.04.2021 №137 надав до Дніпровської митниці оригінал спірного сертифікату разом із доказами його реєстрації в електронному реєстрі сертифікатів, виданих уповноваженого органу Республіки Білорусь.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваного рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 09.06.2021 №7.5-08-02-1/15/6007 про відмову у поверненні ТОВ «Такт» митних платежів за заявою від 18.02.2021 №102.
Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.
Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16.12.1974 у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16.09.1996, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Оскільки відповідачем неправомірно відмовлено позивачу у поверненні надміру сплачених митних платежів, а тому порушені позивачем права підлягають відновленню судом.
Отже, суд вважає, що належним способом порушених прав позивача у заявленому до розгляду спорі є зобов`язання Дніпровської митниці Держмитслужби у відповідності до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, ст.301 Митного кодексу України підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які сплачені за електронною митною декларацією №UA110150/2018/205265 від 05.03.2018 р. і передати його згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Водночас, суд звертає увагу, що позивач в своєму адміністративному позові просив суд стягнути з відповідача витрати на надання професійної допомоги у розмірі 4000,00 грн.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
До матеріалів справи позивачем додано:
- копію додаткової угоди №б/н від 27.07.2021 до Договору про надання правничої допомоги №01/2019 від 07.12.2018 (в редакції додаткової угоди від 27.07.2021);
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1763 від 19.11.2007;
- копію посвідчення адвоката №1438 від 19.11.2007.
Судом встановлено, що між ТОВ «ТАКТ» та адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 07.12.2018 №01/2019.
27.07.2021 року між Сторонами укладено Додаткову угоду №б/н до вказаного договору, відповідно до п. 1 якої, виконавець за дорученням клієнта бере на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу допомогу (адвокатські послуги) з підготовки проекту позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 09.06.2021 №7.5-08-02-1/15/13/6007 та в межах повноважень, визначених довіреністю клієнта, вести судову справу клієнта з наданням останньому (в разі необхідності) консультацій, роз`яснень, здійснити представництво його інтересів, як позивача, в Дніпропетровському окружному адміністративному суді, а клієнт зобов`язується оплатити виконавцю гонорар за таку професійну правничу допомогу.
У пункті 3 Додаткової угоди Сторони дійшли згоди що з урахуванням предмету та підстав позову, складності справи за надання правової допомоги (адвокатських послуг): правовий аналіз документів до звернення з позовом та в подальшому доказів та заяв по суті поданих відповідачем, підготовку проекту позовної заяви, проектів інших процесуальних документів у справі (незалежно від їх кількості), а також за здійснення представництва інтересів клієнта в суді клієнт має сплатити виконавцю фіксований гонорар в розмірі 4000,00 грн без ПДВ.
Форма оплати гонорару безготівкова, на поточний банківський рахунок виконавця. Строк (термін) виплати гонорару: протягом 3-х банківських днів після отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі (п.3-4 Додаткової угоди).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Верховним Судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом із тим, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ).
Судом встановлено, що визначені Додатковою угодою дії з підготовки проекту позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 09.06.2021 №7.5-08-02-1/15/13/6007 були вчинені адвокатом в інтересах позивача, у зв`язку з чим є доведеними витрати на правничу допомогу та підлягають задоволенню судом у загальному розмірі на суму 4000,00 грн.
Вказана сума є співмірною з предметом спору, вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі, у зв`язку з чим у суду наявні підстави для стягнення сум судових витрат на правничу допомогу за нормою ст.143 КАС України.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у поверненні ТОВ «Такт» митних платежів за заявою від 18.02.2021 р. №102, оформлене листом від 09.06.2021 р. №7.5-08-02-1/15/6007.
Зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби у відповідності до п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, ст.301 Митного кодексу України підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які сплачені за електронною митною декларацією №UA110150/2018/205265 від 05.03.2018 р. і передати його згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» за рахунок бюджетних асигнувань з Дніпропетровської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. (чотири тисячі гривень нуль копійок).
Відповідно до статті 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
На підставі положень статті 297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.
Суддя І.В. Юхно