Справа № 160/16677/21
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/16677/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №160/16677/21 (суддя І інстанції Дєєв М.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 16.09.2021 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині проведення розрахунку стажу його роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та не включення у цей стаж календарного періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е.Дзержинського (нині Національна академія внутрішніх справ) та періодів роботи в органах внутрішніх справ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу його роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу роботи на посаді судді, календарний період проходження строкової військової служби з 10.10.1967 року по 16.11.1969 року (02 роки 01 місяць 07 днів); половину строку навчання в Київській вищій школі МВС СРСР їм. Ф.Е.Дзержинського за період з 24.07.1976 року по 26.07.1979 року (01 рік 06 місяців 01 днів);

періоди роботи в органах внутрішніх справ, а саме: на посаді слідчого відділу внутрішніх справ Дзержинського райвиконкому м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 01.07 1985 року по 15.05 1986 року (10 місяців 15 днів), на посаді заступника начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Дзержинського райвиконкому м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з 15.05.1985 року по 02.11.1987 року (01 рік 05 місяців 18 днів); на посаді начальника слідчого відділення відділу внутрішніх справ Довгинцівського райвиконкому м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з 02.11.1987 по 05.02.1990 (02 роки 03 місяці 04 дні); на посаді старшого слідчого з особливо важливих справ обласного відділу розслідування злочинів, вчинених організованими групами слідчого Управління УМВС Дніпропетровської області з 01.09.1992 по 10.05.1994 (01 рік 08 місяців 10 днів);

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови йому у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- визнати протиправними та скасувати рішення, оформлене листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.08.2021 року № 26665-22565/Б-01/8-0400/21 про відмову йому у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19 лютого 2020 року провести йому перерахунок і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді згідно з довідкою від 24.02.2020 року № Б-с-381, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, починаючи виплати з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є суддею у відставці та перебуває на обліку у відповідача та йому з 19.02.2020 року здійснено перерахунок щомісячного довічного утримання судді у відставці в розмірі 50% від суми суддівської винагороди. Відповідно до рішення відповідача за №26665-22565/Б-01/8-0400/21 від 06.08.2021 року до стажу судді не зарахований період проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Київській вищій школі МВС СРСР та періоди роботи в органах внутрішніх справ, у зв`язку з чим зменшено відсоткове співвідношення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді з 90% до 50%.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання у 90% від грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В обгрунтування скарги зазначено, що позивачу при призначенні пенсії було розраховано довічне грошове утримання судді у відставці у розмір 90% від суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На виконання рішення суду від 30.10.2020 року та постанови від 12.04.2021 року по справі №160/9928/20 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 19.02.2020 року у розмірі 50% суддівської винагороди.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 є суддею у відставці та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці.Згідно 24.02.2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області позивачеві видана нова довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № Б-с-381, згідно якої станом на 18.02.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 139993,20 грн. (а.с.19).

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довіного грошового утримання судді у відставці, такий стаж ОСОБА_1 складає 29 років 05 місяців 04 дня (а.с.23).

28.02.2020 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної вище довідки, проте у перерахунку було відмовлено.

Така відмова позивачем оскаржена до суду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.04.2021 року у справі 160/9928/20, зорема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19.02.2020 року провести перерахунок та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 відповідно до довідки від 24 лютого 2020 року № Б-с-381, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області з урахуванням раніше виплачених сум.

22.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання пенсійного забезпечення та розрахунку щомісячного довічного утримання судді.

Листом за №26665-22565/Б-01/8-0400/21 від 06.08.2021 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що за документами пенсійної справи його стаж на посаді судді складає 19 років 5 місяців 5 днів, що відповідно до п.1 ст.142 Закону №1402 дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50% винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Не погодившись з діями та рішенням відповідача, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу відповідач повинен був врахувати до суддівського стажу строк проходження строкової військової служби, половини строку навчання в Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е.Дзержинського та періодів роботи в органах внутрішніх справ, всього у розмірі повних 29 років 05 місяців 04 дні, а тому при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 90%, а саме: 80% (20 років роботи на посаді судді) + 9 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на те, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року оскаржується лише в частині визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання у 90% від грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, апеляційному перегляду підлягає законність і обґрунтованість такого рішення лише в цій частині.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, який набрав чинності 30 вересня 2016 року, визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402 судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання (ч.2 статті 142 Закону №1402).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402 базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402I були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402 зі змінами.

У вказаному рішенні, зокрема Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Таким чином з 19.02.2020 року, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року у справі № 2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Враховуючи, що позивачу перерахунок довічного грошового утримання проведено на підставі частини третьої статті 142 Закону №1402, виходячи із розміру та складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на момент виникнення права на перерахунок, то й розмір такого утримання має визначатися на підставі приписів частини третьої статті 142 Закону №1402, а саме 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із збільшенням за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розміру щомісячного довічного грошового утримання на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з тим, приймаючи рішення, суд першої інстанції діяв непослідовно, адже не врахував, що у питанні перерахунку раніше призначеної пенсії мають застосовуватися норми чинного закону, а не вибірково норми різних законів за бажанням позивача, зокрема Закону, який втратив чинність вже більше як 5 років.

У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає неможливим при вирішенні спірних правовідносин застосовувати за вибором конкретної особи норми двох різних законів, один з яких (що втратив чинність) визначав більший відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а другий (чинний) новий розмір суддівської винагороди працюючого судді, з якого й має обчислюватися розмір довічного грошового утримання.

Отже, суддя у відставці, який бажає, щоб йому здійснили перерахунок довічного грошового утримання за ч.3 ст.142 Закону №1402, повинен прийняти всі умови, які визначає ця норма стосовно щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме, не тільки положення стосовно розміру суддівської винагороди (грошового утримання працюючого судді), але і стосовно обчислення відсоткового розміру цього утримання.

За таких обставин апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, що довічне грошове утримання позивачу повинно обчислюватись в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Такий відсоток буде становити 68%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 9 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Отже, судом першої інстанції рішення прийнято з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню з прийняттям нового рішення у скасованій частині про часткове задоволення позовних вимог.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 12, 77, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №160/16677/21 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року у справі №160/16677/21 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 19 лютого 2020 року провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді згідно з довідкою від 24.02.2020 року № Б-с-381, виданою Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, з урахуванням фактично виплачених сум.

В цій частині прийняти нове рішення.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 68% винагороди працюючого судді на відповідній посаді згідно довідки Територіального управлінням Державної судової адміністрації України № Б-с-381 від 24.02.2020 року, з 19 лютого 2020 року з урахуванням фактичних виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак