Справа № 460/5195/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань зупинення провадження у справі
13 травня 2022 року м. Рівне №460/5195/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі за позовом
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинення певних дій.
Від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження до завершення розгляду Конституційним Судом України справи за конституційними скаргами ОСОБА_2 №18/289, ОСОБА_3 №18/342 та ОСОБА_4 №18/427 щодо невідповідності Конституції України положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року №3668-VI у частині поширення їх дії на Закон №1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
За вказаних обставин позивач вважає, що існують підстави, передбачені пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме, об`єктивна неможливість розгляду справи №460/830/21 до прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 №18/289, ОСОБА_3 №18/342 та ОСОБА_4 №18/427, з метою застосування вказаного рішення при розгляді касаційної скарги і прийняття судом касаційної інстанції законного рішення.
Проаналізувавши доводи позивача, наведені у зазначеному клопотанні, суд доходить висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких мотивів.
За правилами пункту 3 частини першої статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:
- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається, зокрема, в порядку конституційного або адміністративного судочинства;
- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.
При цьому, об`єктивна неможливість розгляду адміністративної справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у адміністративній справі, зокрема факти, що мають (можуть мати) преюдиційне значення.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Такі висновки суду узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в ухвалах від 3 вересня 2019 року у справі №9901/637/18, від 26 листопада 2019 року у справі №9901/729/18 та від 3 листопада 2021 року у справі № 9901/471/19.
Таким чином, у клопотанні про зупинення провадження у справі заявник повинен надати чітке обґрунтування, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
У той же час, у поданому клопотанні такої аргументації не наведено, а лише зазначено про об`єктивну, на його думку, неможливість розгляду цієї справи до ухвалення рішення Конституційним Судом України у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 №18/289, ОСОБА_3 №18/342 та ОСОБА_4 №18/427 без наведення мотивів стосовно того, які саме обставини перешкоджають розглянути цю адміністративну справу до вирішення судом конституційної юрисдикції іншої справи.
Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 152 Конституції України, з якою кореспондуються положення статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13 липня 2017 року №2136-VIII, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Частиною третьою цієї ж статті Основного Закону України встановлено, що матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку, а встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане, є підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.
Тобто, ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 №18/289, ОСОБА_3 №18/342 та ОСОБА_4 №18/427 про визнання такими, що не відповідають частині першій статті 8, частинам першій, третій, п`ятій статті 17, частинам другій, третій статті 22, частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій, п`ятій статті 41, частині першій статті 46, частині першій статті 58, статті 64, частині першій статті 126, частині першій статті 129 Конституції України (є неконституційними), положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI у частині поширення їх дії на Закон № 1697, якими встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, не матиме впливу на норми матеріального права, які були застосовані судами попередніх інстанцій у справі, яка розглядається, та правильність застосування яких належить перевірити Верховному Суду під час касаційного розгляду цієї справи, і не зумовлює зміну правової регламентації спірних правовідносин у законодавстві, чинним станом на час виникнення останніх, а отже й зупинення провадження у даному конкретному випадку не можна вважати виправданим і таким, що є необхідним за цих обставин.
Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 11 грудня 2018 року у справі №826/7385/16, від 25 квітня 2019 року у справі №826/3169/16, від 31 липня 2019 року у справі №826/3432/16 та ухвалах від 28 вересня 2021 року у справі №826/9693/13-а та від 27 жовтня 2021 року у справі №380/1163/21.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зупинення провадження у цій справі, оскільки з наведених позивачем обґрунтувань не вбачається наявності обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи судом касаційної інстанції до ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 №18/289, ОСОБА_3 №18/342 та ОСОБА_4 №18/427, тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 236, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 13 травня 2022 року

Суддя В.В. Щербаков