Справа № 295/15556/21
Суддя: Семенцова Л. М.
Дата ухвалення: 2022-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Семенцова Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що постановою серії ЕАО № 5040066 від 17.11.2021 року інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області Мозгового А.А. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510,00 грн., а саме за неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні з крайньої правої смуги в ліву під час керування транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 на автотрасі М-06 Київ-Чоп у напрямку н.п. Кочерів 17.11.2021 року, тобто порушення п. 9.2.б ПДР. З постановою інспектора позивач не погоджується, вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, так як Правил дорожнього руху він не порушував, оскільки після виявлення несправності світлових покажчиків повороту він подавав попереджувальний сигнал лівою рукою і здійснив перестроювання з крайньої правої смоги в ліву. Тому просить визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову серії ЕАО № 5040066 від 17.11.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а також зобовязати ГУ Державної казначейської служби України у Житомирській області повернути сплачені ним кошти в сумі 510 грн. на його картковий рахунок у банку.

Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира від 10.12.2021 року в зазначеній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив, водночас представник відповідача направив клопотання про заміну відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області на належного відповідача Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, вказавши, що оскаржувану постанову винесено інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області, який є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції України та цей підрозділ не має ніякого відношення до діяльності Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн., що вбачається з постанови інспектора УПП в Житомирській області Мозгового А.А. серії ЕАО № 5040066 від 17.11.2021 року, згідно якої 17.11.2021 року о 12-53 год. позивач, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при перестроюванні з крайньої правої смуги руху в ліву, чим порушив п. 9.2.б ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП України.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що адміністративна відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до вимог ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.

Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП розглядаються органами Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 року в справі № 724/716/16-а Верховний Суд дійшов висновків, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Водночас колегія суддів зазначила, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Також Верховний Суд висловився і щодо належного відповідача у подібних правовідносинах. Так, інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади. Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Отже, належним відповідачем у справах щодо оскарження рішень про у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зазначив відповідачем Головне управління Національної поліції в Житомирській області, тоді як належним відповідачем є Департамент патрульної поліції, як орган, від імені якого інспектором і було винесено оскаржувану постанову. Позивач під час розгляду справи не заявляв клопотання про заміну належного відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області на Департамент патрульної поліції або залучення співвідповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем у даній справі повинен бути орган, посадова особа якого винесла оскаржуване рішення, а саме Департамент патрульної поліції, проте позов пред`явлено до неналежного відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області, який не має обов`язку відповідати за даним позовом, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Окрім того, клопотання відповідача про заміну відповідача Головне управління Національної поліції в Житомирській області на Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції не підлягає задовленню з огляду на те, що зазначене управління не має статусу юридичної особи, у зв`язку з чим не може бути учасником справи.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 46, 48, 72-77, 242-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника Головного управління Національної поліції в Житомирській області про заміну відповідача відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Богунський районний суд міста Житомира до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області (адреса: 10008, м. Житомир, Старий бульвар, 5/37, ).

Суддя Л.М. Семенцова