Справа № 345/4745/21
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 345/4745/21 пров. № А/857/3433/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Коваля Р.Й.,

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Кардаш О.І.,

час ухвалення рішення: не зазначений,

місце ухвалення рішення м. Калуш,

дата складання повного тексту рішення: не зазначена, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАБ № 962060 від 11.08.2021 та закрити провадження у справі, стягнення судових витрат.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення. Адміністративний позов задоволено. Постанову серії БАБ № 962060 від 11.08.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу визнано неправомірною та скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 122 КУпАП - закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 2954,00 грн судових витрат.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій з посиланням на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 11.08.2021 в ході патрулювання інспектором СРПП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Скусяком М.М. виявлено автомобіль Хюндай Туксон, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням позивача, який здійснив зупинку в зоні дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» в м. Калуш, по вул. Грушевського, 99. Виконавши всі вимоги, передбачені чинним законодавством ОСОБА_2 в порядку та з дотриманням всіх вимог, винесено оскаржувану постанову. Зміст постанови оголошено позивачу та вручено. Під час розгляду справи позивач не заперечував про порушення ним Правил дорожнього руху та не заявляв жодних клопотань. Оскаржувану постанову вважає законною та винесеною відповідно до вимог чинного законодавства.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно постанови серії БАБ № 962060 від 11.08.2021 о 14:10 год. в м. Калуш по вул. Грушевського, 99 керуючи транспортним засобом Хюндай Туксон, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належність ОСОБА_3 , позивач здійснив стоянку на місці для людей з обмеженими можливостями, без належних на те підстав та ознак, позначену дорожнім знаком 5.38 та табличкою 7.17, розмітка 1.30, чим порушив п.п. 8.4 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 122 КУпАП (а.с. 21).

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що не відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що згідно з Правилами дорожнього руху України, інформаційно-вказівні знаки: 5.42.1-5.42.3 «Місце для стоянки». Місця та майданчики для стоянки транспортних засобів. На знаках 5.42.1 і 5.42.2 може бути нанесене зменшене зображення табличок до дорожніх знаків 7.5.9, 7.6.1-7.6.7, 7.14, 7.17, 7.23, 7.28.1-7.28.4, що характеризують умови та спеціалізацію стоянки. При цьому літера Р може зміститися ліворуч.

Вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», зокрема, передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 6 ст.122 КУпАП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Колегія суддів зазначає, що до матеріалів справи додано фото з фіксацією події, яка описана в постанові про адміністративне правопорушення, які в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі.

Копію постанови вручено ОСОБА_1 , що підтверджується його власноручним підписом у відповідній графі постанови, протилежне ним не доведено.

Крім того, згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 141 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

За наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, автомобіль Хюндай Туксон, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_3 .

Разом з тим, 11.08.2021 о 14:10 год. в м. Калуш по вул. Грушевського, 99 саме позивач керував зазначеним транспортним засобом, оскільки в оскаржуваній постанові чітко зазначені особисті дані позивача, такі як: дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження с. Войнилів; серія та номер посвідчення водія: НОМЕР_2 . Вказані дані співпадають з доданою до позовної заяви копією паспорта громадянина України та довідкою Войнилівської селищної ради №465 від 28.10.2021 (а.с. 10, 11, 21).

Колегія суддів зазначає, що особисті дані позивача відсутні в загальному доступі та могли бути здобуті лише після пред`явлення працівнику поліції документів, що посвідчують його особу.

Отже, безпідставними є покликання позивача на те, що він не перебував за кермом даного автомобіля.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що із наявних у матеріалах справи фото правопорушення підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 порушення вимог ПДР України (а.с. 26, 39). Дані фото містять інформацію про обставини події та підтверджують скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Покликання позивача на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відтак, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, оскільки останній здійснив стоянку транспортного засобу на місці, що позначене відповідними дорожніми знаками, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені вище обставини і норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 122 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови є помилковим і необґрунтованим.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 січня 2022 року у справі № 345/4745/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Р. Й. Коваль
Повне судове рішення складено 13.05.2022.