Справа № 420/1620/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1620/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 10.01.2022 року про відмову у призначені пенсії;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди:

з 29.04.1987p.no 16.08.1988р. малярем у військовій частині №73501; з 20.05.1993р. по 31.07.1998р. малярем у військовій частині №73501;

з 01.08.1998 року по 31.12.2002 року у малярем УНР 933;

з 11.10.2019р. по момент звернення на посаді маляра Виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 04.01.2022 року довічно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.01.2022 р. позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою щодо призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2. 10.01.2022 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення №71 про відмову в призначені пенсії за віком. Підставою для відмови у призначені пенсії стала відсутність необхідного пільгового стажу. На пільгових умовах стаж з 11.10.2019р. не враховано у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочого місця. Відповідно до оскаржуваного рішення страховий стаж роботи становить 33 роки 07 місяців 0 днів та стаж роботи на пільгових умовах враховано з 25.06.2011р. по 02.05.2018р. та склав 6 років 10 місяців 08 днів.

Представник позивач стверджує, що трудова книжка, яка була надана на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, оформлена належним чином, містить усі відомості про роботу, будь-яких виправлень не містить, а тому відомості, які містяться у трудовій книжці щодо роботи позивача на посадах, які відповідно до списку №2 мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мали бути враховані відповідачем при вирішенні питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а відповідальність за не проведення атестації робочих місць не може покладатись на позивача.

Відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому представник відповідача зазначає, що проти позовних вимог заперечує та вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В підтвердження своїх заперечень представник відповідача зазначає, що за наданими документами та з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж роботи склав 33 роки 07 місяців 0 днів, стаж роботи на пільгових умовах враховано з 25.06.2011 по 02.05.2018 та склав 6 років 10 місяців 08 днів. На пільгових умовах стаж з 11.10.2019 не враховано у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочого місця. Враховуючи те, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж за Списком №2, Головним управлінням в Донецькій області було прийнято рішення № 71 від 10.01.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. А отже, на думку представника відповідача, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України.

Крім того, представник відповідача вказує, що згідно із пенсійним законодавством України прийняття рішень про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.

Представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої доводи, викладені у відзиві, є необґрунтованими, а оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню з підстав аналогічних викладеним в адміністративному позові.

Ухвалою суду від 28.01.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.01.2022 року звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 до якої додала: довідка про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; паспорт громадянина України, трудова книжка НОМЕР_1 від 08.10.1984р.; диплом НОМЕР_2 ;довідка про прийняття на роботу (навчання); довідка про період роботи науковим працівником; документ про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 №637; заява про спосіб виплати пенсії, висновки атестації робочих місць; свідоцтво про шлюб.

Відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.20 № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", зареєстрованого в Мін`юсті 16.03.2021 за № 359/35961, з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій.

Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Заяву позивача про призначення пенсії від 04.01.2022, засобами програмного забезпечення була розподілена за принципом екстериторіальності, та визначено структурний пiдроздiл органу, що призначає пенсію, яким виявилось Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №71 вiд 10.01.2022 про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки за наданими документами та з урахуванням індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж роботи склав 33 роки 07 місяців 0 днів, стаж роботи на пільгових умовах враховано з 25.06.2011 р. по 02.05.2018р. та склав 6 років 10 місяців 08 днів. На пільгових умовах стаж з 11.10.2019р. не враховано у зв`язку з відсутністю даних про атестацію робочого місця. За наявним стажем 33 роки 07 місяців 0 днів та стажу роботи на пільгових умовах 6 років 10 місяців 08 днів в умовах діючого на даний час законодавства, право на пенсійне виплату виникає після досягнення 57 років тобто з 01.12.2022 р.

Зазначене рішення позивач вважає протиправним, таким, що порушує її право на соціальний захист та належне пенсійне забезпечення, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Судом досліджено трудову книжку позивача, в якій зазначено наступне:

з 03.10.1984 р. ОСОБА_1 прийнята штукатуром 3-го розряду у військову частину НОМЕР_3 ;

29.04.1987 р. переведена на посаду маляра 3-го розряду;

16.08.1998 р. переведена в клуб вахтером;

31.01.1992 р. звільнена за погодженням сторін у зв`язку з переведенням на постійну роботу в клуб «Строитель»;

01.02.1992 р. прийнята переводом з в/ч НОМЕР_3 вахтером в клуб «Строитель».

З 18.05.1992 р. клуб «Строитель» був включений до складу в/ч НОМЕР_3 у якості структурного підрозділу;

20.05.1993 р. переведена на посаду маляра 3-го розряду;

01.08.1993 р. присвоєний 4-й розряд маляра;

03.05.1994 р. присвоєний 5-й розряд маляра;

01.07.1996 р. присвоєний 6-й розряд маляра;

01.08.1996 р. військова частина перейменована на військову частину НОМЕР_4

31.07.1998 р. звільнена за переводом до УНР 933 у зв`язку з реформуванням військової частини.

01.08.1998 р. прийнята до УНР 933 до оздоблювальної дільниці малярем 6-го розряду;

01.01.1999 р. переведена на строковий трудовий договір малярем 6 розряду.

31.12.2002 р. звільнена у зв`язку з закінченням строкового договору.

01.07.2005 р. прийнята на посаду прибиральниці у гуртожиток №1 Одеського національного університету ім. І.І. Мечникова;

17.08.2007 р. звільнена за власним бажання;

25.06.2011 р. прийнята на посаду маляра 4-го розряду цеху №26 Пасажирського вагонного депо «Одеса-Головна»;

03.10.2012 р. переведена на посаду маляра 4-го розряду цеху №27. ДП «Одеська залізниця» реорганізовано шляхом злиття у публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Одеська залізниця»;

01.12.2015р. відокремлений структурний підрозділ «Пасажирське вагонне депо Одеса- Головна» Одеської залізниці реорганізовано шляхом перетворення у виробничий підрозділ Пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна» Служба пасажирських перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». На підставі рішення правління від 31.01-01.02.2017 та наказу від 31.03.2017 №001 «Про підпорядкування підрозділів» виробничий підрозділ «Пасажирське вагонне депо станції «Одеса-Головна» Служба пасажирських перевезень вилучено зі складу регіональної філії «Одеська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та приєднано до філії «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»;

03.05.2018 р. переведена прибиральником виробничих приміщень цеху №26- вагонозбірний виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця»;

06.09.2018р. переведена мийником - прибиральником рухомого складу 2 розряду цеху №13 - внутрішнього обладнання вагонів;

24.10.2018р. переведена мийником-прибиральником рухомого складу 3 розряду цеху №13 - внутрішнього обладнання вагонів;

11.10.2019 р. переведена малярем 4 розряду цеху №38 - єдина технічна ревізія пасажирських вагонів.

На посаді позивач працювала малярем 4 розряду цеху №38 - єдина технічна ревізія пасажирських вагонів і на день звернення з заявою про призначення пенсії.

В матеріалах справи містяться висновки про якість атестації робочих місць за умовами праці від 16.08.2010 р. №147/8-2010, від 24.12.2013 №26/12-2013, відповідно до якого атестація робочих місць проведена постійно діючою комісією та робоче місце позивача віднесено до роботи в шкідливих та важких умовах. За матеріалами атестації рекомендовано видати накази по підприємству з затвердженням переліку професій, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення, виписки з наказу внести в трудові книжки працівників та подати до відповідних органів соціального захисту.

Також, зазначена інформація підтверджується актом Головного управління ПФУ в Одеській області від 30.01.2018 року №1312 «Про результати зустрічної перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначених у довідці «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» громадянки ОСОБА_1 . 30.11,1965 р.н., яка працює в виробничому підрозділі пасажирське вагонне депо ст. Одеса-Головна.

Разом з тим, періоди роботи на посаді маляра з 29.04.1987 р. по 16.08.1988 р. у військовій частині № НОМЕР_3 , з 20.05.1993р. по 31.07.1998р. у військовій частині № НОМЕР_3 та з 01.08.1998р. по 31.12.2002р. у УНР 933 відображені у трудовій книжці позивача. Окрім цього згідно архівної довідки №Л-1268/1390 від 28.09.2021р., яка була надана позивачем разом з заявою від 04.01.2022 року, вбачається, що Фоменко/ ОСОБА_1 працювала в військовій частині НОМЕР_3 на посаді «маляр СУ-7» з 29.04.1987р. по 16.08.1988р. Згідно з архівною довідкою від 18.09.2017 року №723/п з 01.01.1999 року трудові відносини з ОСОБА_1 , маляром 6 розряду відділочної дільниці оформлено на умовах строкового договору. Відповідно до архівної довідки від 10.11.2017 року №179/1/12432 підтверджено стаж роботи позивача маляром в період з січня 1996 року по липень 1998 року.

Позивач вважає дії Головного Управління ПФУ в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та рішення Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецький області про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за СП №2 від 10.01.2022 року №71 протиправними, а тому звернулась до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу в п.6 ч.1 ст.92 Конституції України зазначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Проте, з наявної матеріалах справи копії трудової книжки, чітко зазначені відомості про місце роботи, посада, яку обіймав позивач, а саме маляр різних розрядів.

При цьому, позивач надала разом з заявою висновки про атестацію робочого місця у виробничому підрозділі філія «Пасажирська компанія» ПАТ «Українська залізниця».

Таким чином, записи в трудовій книжці містять всі необхідні відомості, що визначають право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення за період з 25.06.2011 по 02.05.2018 року та з 11.10.2019 року по 04.01.2022 року.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідачем вказано, що ним не може бути зарахований період роботи з 11.10.2019 року до пільгового стажу за Списком № 2 у зв`язку з тим, що не надано даних про атестацію робочих місць.

При цьому, рішення відповідача взагалі не містить обґрунтувань щодо не врахування в пільговий стаж роботи період роботи позивача малярем різних розрядів у військових частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , А-2267 з 29.04.1987 р. по 15.08.1988 р., з 20.05.1993 р. по 31.12.2002 р.

Разом з тим, у відзиві на адміністративний позов, представник відповідача зазначив, що вказаний період не зарахований до пільгового стажу у зв`язку з ненаданням даних про атестацію робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком № 442 та Методичними рекомендаціями.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Так, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Саме такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 520/15025/16-а.

В свою чергу, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII).

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": чоловікам на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У відповідності до пункту 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (надалі Порядок №18-1) для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Як свідчать матеріали справи, відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з посиланням на відсутність даних щодо атестації робочих місць за період з 11.10.2019 року.

Водночас, частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача.

При цьому, відповідач розглядаючи заяву та документи, надані позивачем для призначення пенсії за віком на пільгових умовах взагалі не визначив в своєму рішенні які періоди праці позивача розглядав пенсійний орган, які зараховував до страхового стажу, які виключав із пільгового стажу роботи позивача, який період праці позивача повинен бути підтверджений уточнюючими довідками, зважаючи на те, що в трудовій книжці наявні записи про виконання роботи маляром починаючи з 29.04.1987 року. При цьому, в оскаржуваному рішенні йодеться мова про період роботи починаючи з червня 2011 року.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.7 вказаного Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Оскільки в рішенні відповідача про відмову в призначенні пенсії позивачу не зазначено висновок пенсійного органу стосовно періоду його пільгового стажу з 29.04.1987 p.пo 16.08.1988 р. малярем у військовій частині №73501; з 20.05.1993р. по 31.07.1998р. малярем у військовій частині №73501; з 01.08.1998 року по 31.12.2002 року у малярем УНР 933 суд приходить до висновку, що відповідач неповно розглянув надані позивачем документи, не визначився щодо спірних періодів, відтак рішення відповідача є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком за віком на пільгових умовах (Список №2) з моменту звернення, а саме з 04.01.2022 року довічно, суд зазначає наступне.

В силу положень пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача.

Більше того, вирішення питань що призначення пенсії на пільгових умовах відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду України (дискреційні повноваження), тому адміністративний суд не може підміняти своїм рішенням рішення суб`єкта владних повноважень, тобто, суд не вправі втручатися у дискреційні повноваження контролюючого органу при нарахуванні, чи обрахунку, чи зобов`язання врахувати, самостійно обраховані позивачем доходи, при обрахунку розміру пенсії позивача, окрім вказівки суду на усунення тих порушень, які були наведені вище, оскільки таке втручання виходить за межі завдань адміністративного судочинства, встановлених статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за Списком №2 задоволенню не підлягають.

В той же час, враховуючи вищенаведене в сукупності суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 04.01.2022 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні докази, що підтверджують понесені позивачем, адміністративний позов якого задоволено частково, витрати на сплату судового збору у сумі 992,40 грн відповідно до квитанції від 23.01.2022 року № 60067, суд дійшов висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління в Донецькій області на користь позивача судових витрат із сплати судового збору у сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 10.01.2022 року про відмову у призначені пенсії.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 від 04.01.2022 року та прийняти рішення з рахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ПФУ в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, 65107, вул. Канатна, 83, м. Одеса).

Відповідач: Головного управління ПФУ в Донецькій області (, адреса: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122)

Суддя П.П. Марин