Справа № 460/12622/21
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2022 року м. Рівне №460/12622/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у не зарахуванні до його страхового стажу при призначенні пенсії за віком, періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу із 24 лютого 2019 року, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, із виплатою заборгованості, що виникне внаслідок перерахунку такої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому з 24.02.2019 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Будь-якого рішення про призначення йому пенсії за віком відповідачем не надіслано, про порядок обчислення розміру його пенсії повідомлено не було, у зв`язку з цим, ОСОБА_1 23.11.2020 звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію. За результатами розгляду запиту відповідач листом від 03.12.2020 за №1700-0304-8/39151 повідомив про порядок обчислення страхового стажу та розміру пенсії, зі змісту якого позивач встановив про те, що до його страхового стажу Пенсійним органом не зарахований весь період зайняття ним підприємницькою діяльністю. Так, із наданого відповідачем розрахунку страхового стажу вбачається, що відповідачем безпідставно не повністю зараховано до страхового стажу період зайняття ним підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.12.2003. Позивач вважає, що весь календарний період зайняття підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.12.2003 повинен був бути зарахований до страхового стажу, оскільки ним сплачувалися страхові внески на державне пенсійне страхування у передбаченому законом розмірі та порядку відповідно до положень чинного на момент сплати внесків законодавства України. З підстав наведених у позові, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.10.2021 прийнято дану позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У встановлений судом строк відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що підстав для зарахування до страхового стажу окремих періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.12.2003, через відсутність доказів про сплату страхових внесків та перебування позивача на спрощеній системі оподаткування в такий період. Відповідач вказав, що до страхового стажу позивача враховано періоди зайняття ним підприємницькою діяльністю відповідно до сплачених страхових внесків за даними персоніфікованого обліку. Матеріали справи містять докази перебування його на обліку у ГУ ДПС у Запорізькій області з 19.02.1996 по 06.05.2014, однак відомості про те, на якій системі оподаткування позивач перебував. У зв`язку з цим, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.02.2019 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

23.11.2020 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом на доступ до публічної інформації за змістом якого просив Пенсійний орган повідомити про порядок обчислення розміру його пенсій за віком, надавши інформацію про зарахування/не зарахування певних періодів його роботи/зайняття підприємницькою діяльністю до страхового стажу.

Листом відповідача від 03.12.2020 за №1700-0304-8/39151 позивача повідомлено, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано весь період зайняття ним підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.12.2003 в календарному обчисленні. Зокрема, відповідач не включив до страхового стажу періоди з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003. В обґрунтування цього позивач повідомив, що період зайняття підприємницькою діяльністю зарахований відповідно до відомостей про сплату страхових внесків на пенсійне страхування.

Ухвалою суду від 06.10.2021 від відповідача витребовувались докази надіслання чи отримання позивачем листа від 03.12.2020 за №1700-0304-8/39151. Проте, будь-які належні і допустимі докази поштових служб, які витребовувалися судом, Пенсійним органом надані не були.

Не погоджуючись із висновками відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу окремих періодів підприємницької діяльності із 01.01.1998 по 31.12.2003, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Суд зазначає, що між сторонами відсутній спір щодо зарахування періодів роботи позивача до 01.01.1998 та після 01.01.2004 до його загального страхового стажу.

При цьому, як встановлено судом, відповідачем не зараховано окремих періодів зайняття позивачем підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.12.2003 до його загального страхового стажу. Підставою для вибіркового зарахування окремих періодів роботи з 01.01.1998 по 31.12.2003 до страхового стажу були відомості персоніфікованого обліку (довідка ОК-5), які містять інформацію щодо сплати страхувальником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Із наданого відповідачем розрахунку страхового стажу позивача вбачається, що Пенсійним органом не зараховано до страхового стажу окремі періоди зайняття підприємницької діяльності з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003 в сумі 5 років 24 дні.

Частиною четвертою ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з розділом XV Прикінцеві положення Закону №1058-IV підпункту 3 підпункту 3-1 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до статті 1 Указу Президента України №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується, зокрема, для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.

Відповідно до розділу II пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) викладено у наступній редакції:

«Час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів».

Як свідчать матеріали адміністративної справи, для підтвердження факту здійснення позивачем підприємницької діяльності, як підставу зарахування страхового стажу в календарному розмірі з 01.01.1998 по 31.12.2003, ОСОБА_1 надав відповідачу свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця №66605472 та виписку з розпорядження голови Комунарської РДА від 12.02.1996 №138/І_Р, які свідчать про його державну реєстрацію як ФОПа з 12.02.1996. Дані про основний вид економічної діяльності за КВЕД: виконання загальних будівельних та опорядкувальних робіт; торговельно-посередницька діяльність.

Окрім цього, в свідоцтвом про сплату єдиного податку від 07.12.2005 Серія Г №056411 підтверджується перебування позивача на обліку в податкових органів як фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування.

На запит позивача про отримання інформації, зокрема свідоцтва про сплату єдиного податку, та відомостей про систему оподаткування, на якій він перебував, Головне управління ДПС у Запорізькій області листом від 05.04.2021 №201/П/08-01-24-01-27 повідомило, що ОСОБА_1 перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області з 19.02.1996 по 05.01.2011 як фізична особа-підприємець. Оскільки облікові справи платників податків і зборів (обов`язкових платежів) зберігаються протягом 5 років після припинення підприємницької діяльності, а державна реєстрація припинення провадження мною підприємницької діяльності проведено 06.05.2011 надати інформацію, що містилась в обліковій справі немає можливості. Податковий орган вказав, що надати інформацію щодо періоду мого перебування на спрощеній системі оподаткування чи фіксованому податку до моменту впровадження в дію системи «Податковий блок» (до 01.01.2013) не є можливим.

Також, необхідно враховувати правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України» (RYSOVSKYY v. UKRAINE), в якому суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Позивачем виконано всі покладені на нього обов`язки, а неналежне функціонування реєстру та/або неповне відображення в ньому певних відомостей в жодному разі не може бути підставою для порушення права особи на пенсійне забезпечення.

Зазначене свідчить на користь того, що платник податків не може нести відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через не збереження чи знищення державними органами старих відомостей з баз даних, які необхідні йому для підтвердження виду системи оподаткування, на якій перебував такий платних, з метою захисту його соціальних прав отримання пенсії в майбутньому.

Згідно з нормами п. 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На підставі п. 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Водночас, судом не здобуто, а відповідачем не надано доказів здійснення Пенсійним органом своїх повноважень щодо перевірки наявних у нього відомостей про сплату впродовж 1998-2003 років страхових внесків позивачем та доказів отримання відповідачем додаткових документів чи сприяння позивачу в їх отриманні, зокрема Книги (Журналів) обліку надходження коштів Пенсійного фонду України за період з 1998 по 2002 роки, позаяк саме на Пенсійні органи покладався обов`язок адміністрування внесків на державне пенсійне страхування.

Суд зауважує, що за змістом листа-відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03.12.2020 за №1700-0304-8/39151 відповідач не наводить будь-яких доводів щодо підстав не зарахування спірних періодів зайняття підприємницькою діяльністю до загального страхового стажу, обмежуючись лише посиланням на відомості персоніфікованого обліку, обов`язків ведення та включення інформації щодо якого були покладені на Пенсійний орган.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України №5-5 від 10.06.1994 (далі - Інструкція №5-5, чинної у спірний період зайняття позивачем підприємницькою діяльністю) усі підприємства, у тому числі з іноземними інвестиціями, а також громадяни які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та виключно їхній праці, адвокати зобов`язані зареєструватись як платники внесків в органах Пенсійного фонду в районах (містах) у 10-денний строк з дня одержання свідоцтва про реєстрацію в місцевих органах державної влади, про що отримують повідомлення Фонду (додаток №1).

Згідно з пунктом 18 Інструкції №5-5 для обчислення суми внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності та на виключно їхній праці, а також для адвокатів, береться оподаткований чистий доход, який вираховується як різниця між валовим доходом (виручка у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що безпосередньо пов`язані з одержанням доходу, на підставі копій податкових декларацій. Громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю на основі патенту, нараховуються внески з тієї суми доходу, з якої визначається плата за патент.

Пунктом 7.2 Розділу 7 Постанови Правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових внесків до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів" від 06.09.1996 за №11-1 було передбачено, що страхові збори сплачуються платниками, зазначеними в пункті 2.7 цієї Інструкції, щоквартально із сум фактично одержаного доходу за звітний період (квартал) не пізніше як 20 квітня, 20 липня, 20 жовтня і 1 лютого наступного року за звітним. При цьому сплата зборів за четвертий квартал календарного року проводиться авансом до 15 грудня із суми очікуваного (оцінного) доходу за цей період.

В подальшому, згідно підпункту 3.1.3. пункту 3.1. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління ПФУ від 03.06.1999 за №4-6 встановлено ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.1.3., та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1.1. пункту 2.1 цієї Інструкції, - у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яка обчислена в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Згідно з пунктом 3.3. Розділу ІІІ Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затверджену постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.10.2001 за №16-6, ставка збору на обов`язкове державне пенсійне страхування для платників збору, визначених у підпункті 2.3, та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, визначених у підпункті 2.1 пункту 2 цієї Інструкції, - у розмірі 32.

Системний аналіз положень Інструкцій за №5-5, №11-1, №4-6 і №16-6, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності свідчить про наявний обов`язок щодо сплати страхових внесків у відповідному розмірі, та в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

При цьому, законодавство щодо сплати зборів на державне пенсійне страхування впродовж спірного періоду зайняття позивачем підприємницької діяльності передбачало обов`язок сплати фізичними особами-підприємцями відповідних внесків поквартально, а не щомісяця.

У зв`язку з цим, у довідці Форми ОК-5, у спірний період зайняття підприємницькою діяльністю позивачем сплата страхових внесків відображена лише в одному місяці із звітного кварталу, відповідно до визначеного законом на той час порядку сплати.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Суд встановив, що 05.05.2011 було зареєстровано припинення позивачем підприємницької діяльності, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесений запис 4061785 за його заявою.

Разом з тим, відповідачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що при закритті підприємницької діяльності позивачем як органи Пенсійного фонду, так і органи податкової служби володіли інформацією щодо наявності у ОСОБА_1 як ФОПа будь-якої заборгованості, чи притягнення його до відповідальності за не сплату відповідних страхових внесків.

Всупереч наявним у відповідача доказів сплати позивачем страхових внесків за спірних період зайняття підприємницькою діяльністю, Пенсійним фондом протиправно зараховано до страхового стажу ОСОБА_2 лише по 1 місяцю зі звітного кварталу здійснення підприємницької діяльності впродовж 1998-2003 років, оскільки чинне законодавство встановлювало (передбачало) поквартальну сплату внесків та подання відповідних звітів Пенсійному органу.

При цьому, суд вважає, що відображення у персоніфікованому обліку відомостей про сплату внесків лише у 1 місяці із звітного кварталу, як здійснювалась сплата відповідних внесків та подання звітів, не повинно обмежувати будь-яким чином право особи, яка претендує на пенсію, у зарахуванні до її страхового стажу цілого кварталу (трьох місяців) впродовж якого ним здійснювалась діяльність з дотриманням положень чинного законодавства.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не зарахуванні при призначенні пенсії позивачу періоду зайняття ним підприємницькою діяльністю із 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003.

Визначаючи спосіб відновлення порушених прав позивача та дату, з якої слід їх відновити, суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідачем не надано суду, а судом не здобуто доказів, що пенсійним органом будь-яким чином після призначення пенсії ОСОБА_1 повідомлялось про порядок обчислення його страхового стажу для виплати пенсії.

За наведених обставин, суд вважає, що відновлення порушених прав, свобод та інтересів, за захистом яких Поляков В.В. звернувся до суду, буде в повній мірі здійснений у спосіб зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із 24 лютого 2019 року (дати призначення йому пенсії), зарахувавши до його загального страхового стажу період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, із виплатою заборгованості, що виникне внаслідок перерахунку такої пенсії.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Оскільки судом встановлений факт наявності порушеного права позивача з боку відповідача, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 при призначенні його пенсії за віком, періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із 24 лютого 2019 року, зарахувавши до його загального страхового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1998 по 31.08.1998, з 01.10.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 28.02.2000, з 01.04.2000 по 31.05.2000, з 01.07.2000 по 28.02.2001, з 01.05.2001 по 31.07.2001, з 01.09.2001 по 28.02.2002, з 01.04.2002 по 31.05.2002, з 01.07.2002 по 31.08.2002, з 01.10.2002 по 31.12.2003, із виплатою заборгованості, що виникне внаслідок перерахунку такої пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) судові витрати по сплаті судового збору на суму 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 17 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Д.П. Зозуля