Справа № 260/207/22
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2022 рокум. Ужгород№ 260/207/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання Ковач Є.М.

за участі:

позивач не з`явилась,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просить:

1. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви про призначення пенсії, поданої 02.01.2022 року.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно поданої нею заяви про призначення пенсії від 02.01.2022 року виходячи з страхового стажу 38 років 1 місяць та з зарахуванням до її страхового стажу періоду навчання з 01.09.1997 року по 26.06.1980 року та періодів роботи (виплати допомоги по безробіттю) згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 .

В обґрунтування позову вказує, що позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . 02.01.2021 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В призначенні пенсії позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю передбаченого Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхового стажу, а саме не менше 28 років, що було спричинено відмовою органу пенсійного фонду зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1979 р. по 26.06.1980 р. та періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки неможливо підтвердити зміну прізвища з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », оскільки по батькові в свідоцтві про одруження не відповідає паспортним даним заявниці (в документах про страховий стаж та паспорті громадянина України « ОСОБА_4 », в свідоцтві про шлюб « ОСОБА_5 »). При цьому відповідачем визнається наявність в позивача страхового стажу тривалістю 20 років 4 місяці 11 днів. Згідно записів трудової книжки не зарахованих відповідачем страховий стаж становить 17 років 9 місяців. Таким чином загальний страховий стаж позивача складає 38 років 1 місяць, що дає їй право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає відмову протиправною, оскільки вказані розбіжності в написанні по батькові позивача (« ОСОБА_4 » чи « ОСОБА_5 ») не є суттєвими та не перешкоджають з достатньою вірогідністю встановити страховий стаж позивача для призначення пенсії з зарахуванням періодів навчання та роботи згідно записів трудової книжки. Відтак вважає, що відмова відповідача у зарахуванні вказаного періоду роботи до страхового стажу порушує її законні права та інтереси.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області не вбачає у своїх діях будь-яких ознак порушення прав позивача на соціальне забезпечення при відмові у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зауважив, що ОСОБА_1 листом №0700-0201-8/1575 від 14 січня 2022 року також проінформовано, що в разі надання уточнюючих довідок, або рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, страховий стаж та рішення про відмову, при повторному звернені буде переглянуте.

Ухвалою суду від 05 квітня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте 05 квітня 2022 року подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив такі задовольнити.

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення такого.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02 січня 2022 року ОСОБА_1 звернулася через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по віку №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №41 від 05.01.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки, страховий стаж роботи становить 20 років 4 місяці 11 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п. 2-3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зокрема, Головним управлінням до страхового стажу не зараховано період навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979 року по 26.06.1980 року та періоду згідно трудової книжки, оскільки в документі, який підтверджує зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », по батькові зазначено як « ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним, де зазначено « ОСОБА_6 ».

Так, за змістом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком страховий страж позивачки становить 20 років 04 місяці 11 днів, при необхідному 28 років, що недостатньо для призначення їй пенсії.

До страхового стажу не зараховано період навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979 року по 26.06.1980 року та періоду згідно трудової книжки від 10.07.1980 року серії НОМЕР_2 , оскільки в документі, який підтверджує зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 » (свідоцтво про шлюб), по батькові зазначено як « ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним, де зазначено « ОСОБА_6 ».

Позивачка вважає відмову відповідача у призначенні пенсії через не зарахування окремих періодів її трудової діяльності до трудового стажу протиправною, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Приписами ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п. «д» ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до наявної у матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Чопським ВМ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області 08 травня 1998 року, вказано ПІП позивача ОСОБА_1 (а.с.7).

У свідоцтві Міністерства торгівлі УССР №146963 зазначено, що « ОСОБА_7 » вступила у 1979 році до Ужгородського професійного торгово-кулінарного училища та закінчила такий в 1980 році (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 02 жовтня 1982 року серії НОМЕР_4 , « ОСОБА_7 » після шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.9).

В трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_2 вказано « ОСОБА_9 » (а.с.10-12).

Відповідно записів у трудовій книжці вбачається наступне:

- н/с 01.09.1979 навчалася в Ужгородському професійному торгово-кулінарному училищі (свідоцтво № НОМЕР_5 );

- запис 1 30.06.1980 прийнята на посаду офіціанта ІІІ р. ресторан «Карпати» (наказ №79 від 27.06.1980р.);

- запис 2 01.01.1981 переведена в Чопський комбінат громадського харчування (наказ №146 від 31.12.1980р.);

- запис 3 01.01.1981 прийнята на посаду офіціанта ресторану «Карпати» (наказ №3-к від 04.01.1981р.);

- запис 4 - 09.02.1987 переведена буфетницею ІІІ р. (наказ №14 від 09.02.1987р.);

- запис 5 01.01.1989 рішенням кваліфкомісії присвоєно кваліфікацію буфетниці 4 розряду (наказ №2 від 02.01.1989р.);

- запис 6 31.12.1991 звільнена за згодою сторін (наказ №54 від 30.12.1991р.);

- запис 7 20.01.1992 прийнята на посаду продавця магазину (наказ №з/к-2з від 20.01.1992р.);

- запис 8 01.08.1994 СП «Чоп Трейдінг» перейменовано на СП «Д`юті Фрі Трейдінг»;

- запис 9 06.11.1996 переведена на посаду продавця-бармена магазина-кафе №3 «Автопорт» (наказ №70 від 05.11.1996р.);

- запис 10 31.12.1996 звільнена з роботи по переведенню в СП «Лозан» (наказ №812 від 28.12.1996р.);

- запис 11 01.01.1997 прийнята на роботу продавцем-барменом кафе «Автопорт» (наказ №2 від 02.01.1997р.);

- запис 12 14.11.1997 звільнена з роботи по переведенню (наказ №180 від 14.11.1997р.);

- запис 13 01.12.1997 прийнята на роботу барменом офіціантом кафе СП «Лозан» (наказ №250/к від 02.12.1997р.);

- запис 14 26.12.2003 звільнена з роботи за згодою сторін (наказ №392 від 24.12.2003р.);

- запис 15 29.01.2004 Ужгородським районним центром зайнятості розпочато виплату допомоги по безробіттю (наказ №НТ 040129 від 29.01.2004р.);

- запис 16 22.01.2005 припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ №НТ 050201 від 01.02.2005р.);

- запис 17 05.07.2006 прийнято на роботу продавцем за трудовим договором (наказ №1257 від 05.07.2006р.);

- запис 18 15.09.2008 звільнено з роботи за власним бажанням (наказ №3 від 17.09.2008р.);

- запис 19 01.10.2008 прийнята на роботу продавцем ТОВ «Пролісок» (наказ №28 від 01.10.2008р.);

- запис 20 01.10.2009 звільнена з роботи за власним бажанням (наказ №3 від 01.10.2009р.);

- запис 21 01.02.2010 прийнята на роботу продавцем ТОВ «Пролісок» (наказ №60 від 01.02.2010р.);

- запис 22 20.10.2014 звільнена з роботи за згодою сторін (наказ №152 від 17.10.2014р.);

- запис 23 03.11.2014 прийнята на посаду продавця продовольчих товарів (трудовий договір від 03.11.2014р. за №8);

- запис 24 06.11.2020 звільнена з займаної посади за згодою сторін.

З матеріалів справи видно, що відповідачем зараховано позивачу до стажу наступні періоди:

- 01.01.1998 26.12.2003 5 років 11 місяців 26 днів

- 05.07.2006 31.08.2007 1 рік 2 місяці 0 днів

- 03.09.2007 15.09.2008 1 рік 0 місяців 27 днів

- 01.10.2008 30.11.2008 0 років 2 місяці 0 днів

- 18.12.2008 30.11.2008 0 років 0 місяців 15 днів

- 17.01.2009 30.09.2009 0 років 8 місяців 16 днів

- 01.02.2010 30.07.2012 2 роки 4 місяці 25 днів

- 01.08.2012 31.08.2012 0 років 1 місяць 0 днів

- 01.09.2012 20.10.2014 2 роки 0 місяців 18 днів

- 03.11.2014 06.11.2020 6 років 0 місяців 15 днів

- 14.12.2020 22.06.2021 0 років 6 місяців 10 днів (безробіття)

- 08.07.2021 15.08.2021 0 років 1 місяць 9 днів (безробіття)

Всього Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області зараховано позивачу трудового стажу 20 років 4 місяці 11 днів.

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979р. по 26.06.1980р. та періоду згідно трудової книжки не відповідає паспортним даним відповідач послався на те, що в документі, який підтверджує зміну прізвища « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 », по батькові зазначено як « ОСОБА_5 », що не відповідає паспортним даним, де зазначено « ОСОБА_6 ».

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у довідці.

Невідповідність імені та по батькові позивача у документах, наданих на підтвердження періоду роботи та періоду навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979р. по 26.06.1980р., паспортним даним, що полягає у невірному зазначенні двох букв, не може бути підставою для виключення таких періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та, у свою чергу, не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів відповідачем суду не надано, а тому такі безпідставно не взято до уваги при призначенні позивачу пенсії за віком.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період роботи згідно трудової книжки та період навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979р. по 26.06.1980р. підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такий відповідає записам в її трудовій книжці та свідоцтві, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності яких не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як невідповідність імені та по батькові позивача паспортним даним, що полягає у невірному зазначенні двох букв, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.9 КАС України).

В даному випадку, встановлено, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим виправлення по батькові позивача на титульній сторінці трудової книжки, які застереженні підписом працівника відповідального за порядок ведення трудової книжки та печаткою підприємства не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.

Перевіривши в сукупності підстави відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, що викладені в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.01.2022 року № 41, суд дійшов висновку про неправомірність аргументів, на які зіслався відповідач. Помилковість висновків пенсійного органу, які покладені в основу оскаржуваного рішення є підставою для його скасування, оскільки неврахуванням усіх обставин, що мали значення для їх прийняття призвело до того, що спірне рішення суперечить нормам пенсійного законодавства щодо порядку врахування та перевірки стажу, який дає право на призначення пенсії за віком.

Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 05.01.2022 року № 41 про відмову в призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Вказана позиція кореспондується з викладеною в постанові Верховного Суду від 15 листопада 2019 року у справі №820/1916/18.

При цьому, суд зауважує, що статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, а відтак вимога позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію не підлягає задоволенню.

Вказана позиція відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У межах заявлених підстав позову, при розгляді цієї справи, судом надавалась оцінка лише питанню неврахування періодів стажу позивача при вирішенні питання про призначення пенсії. Вказане виключало можливість перевірки всіх умови, визначених законом для прийняття позитивного рішення в користь позивача.

З урахуванням наведеного, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати період навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979р. по 26.06.1980р. та періоду згідно трудової книжки до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2022 року про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Питання стягнення судових витрат відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судом не вирішується, оскільки позивача судом звільнено від сплати судового збору на підставі ст. 133 КАС України, п. 1 ч. 1, ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а інших судових витрат не встановлено.

Керуючись ст. ст. 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 41 від 05.01.2022 року про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Ужгородському професіональному торгово-кулінарному училищі з 01.09.1979 року по 26.06.1980 року та періоду згідно з трудовою книжкою до страхового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02 січня 2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду

В іншій частині позовних відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 16 травня 2022 року.

СуддяЯ. М. Калинич