Справа № 380/19944/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 380/19944/21

12 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Лубоцької Н.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення-

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася із позовною заявою до Львівської міської ради (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Міської комісії. з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Львівської міської ради, оформлене у підпункті 1.2.7 пункту 1.2 протоколу позапланового засідання № 43 про призупинення господарської діяльності магазину "FireFlys" ( АДРЕСА_1 - ФОП ОСОБА_1 ) з 27.10.2021 постійно або до прийняття окремого рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним рішенням Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Львівської міської ради протиправно зупинено діяльність ФОП ОСОБА_1 у магазині "FireFlys". Законом № 887-V установлено вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності. Зазначила, що ч. 5 ст. 4 Закону № 887-V передбачено, що господарська діяльність суб`єкта господарювання може бути зупинена повністю або частково виключно за рішенням суду. Звернула увагу суду на те, що оскільки здійснення торгівлі продуктами не перелічена у ч. 2 статті 2 Закону 877-V, процедура зупинення (призупинення) діяльності ФОП ОСОБА_2 у магазині "FireFlys" повинна відбувати лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 887-V. Відтак звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 17.11.2021 у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою суду від 20.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивачки не прибув, надіслав заяву (вх. № 26894 від 12.04.2022) про розгляд справи без участі позивачки та її представника.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не скерував, повідомлений про засідання належним чином. Надіслав на адресу суду відзив на позов (вх. № 98185 від 24.12.2021) в якому проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до п.п. 3 п. 3-5 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2 на території регіонів, на яких установлений червоний рівень епідемічної небезпеки додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється приймання відвідувачів в закладах розважальної діяльності. Це обмеження не застосовується за умови наявності в усіх учасників (відвідувачів, користувачів) негативного результату тестування на COVID-19, яке проведене не більш як за 72 години до здійснення заходу або документу, що підтверджує отримання повного курсу вакцинації. Вказав, що листом Львівського районного управління поліції № 1 від 15.11.2021 № 27479/01/372 повідомлено, що ними проводилось обстеження на предмет додержання карантинних вимог відповідно до вимог санітарного законодавства та вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України на період карантину та вимог, встановлених міською комісією ТЕБ і НС, де було виявлено заклад "FireFlys" який не дотримується вказаних вимог, про що дільничними офіцерами складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП. Відтак у зв`язку із систематичністю порушень карантинних вимог висловлювалося прохання про вжиття заходів щодо призупинення господарської діяльності вказаного закладу. Вказане також підтверджується листами Галицької районної державної адміністрації від 26.10.2021 №№ 31-вих-98574, 4-31-40081. Просив відмовити у задоволенні позову.

Позивачкою скеровано на адресу суду відповідь на відзив (вх. № 2958 від 12.01.2022), в якому зазначила, що у відзиві на позовну заяву жодних заперечень стосовно відсутності повноважень у комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій зупиняти підприємницьку діяльність не наведено. Як і не спростовано твердження позивачки, що зупинення права на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом, може встановлюватися у передбачених законом винятках, виключно за рішенням адміністративного суду. Просила задовольнити позовні вимоги.

У судове засідання 12.05.2022 сторони не з`явилися, про час і дату судового засідання повідомлені належним чином. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Таким чином, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Суд всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якої є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 96 від 30.11.2020 (а.с. 8).

Міською комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Львівської міської ради 26.10.2021 прийнято рішення, оформлене у підпункті 1.2.7 пункту 1.2 протоколу позапланового засідання № 43 про призупинення господарської діяльності магазину "FireFlys" (площа Старий Ринок, 8 - ФОП ОСОБА_1 ) з 27.10.2021 постійно або до прийняття окремого рішення (далі рішення № 43) з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та у зв`язку з виявленими і задокументованими рядом порушень обмежувальних заходів.

Головне управління Національної поліції у Львівській області листом № 27479/01/01/3721 від 15.11.2021 повідомило першого заступника голови міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій про те, що під час проведення обстеження на предмет додержання карантинних вимог відповідно до вимог санітарного законодавства, вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України на період карантину, вимог, встановлених міською комісією ТЕБ і НС та з урахуванням необхідності забезпечення належних протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (CОVID-19), де було виявлено, зокрема, заклад "Fireflys", що за адресою: м. Львів площа Старий Ринок 8 та спорткомплекс "Євроспорт" за адресою: м. Львів площа Петрушевича 1, які не дотримуються вищевказаних вимог. Відповідно дільничними офіцерами складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 44-3 КУпАП, які скеровано до суду.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Відповідно до статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються правові засади і гарантії підприємництва; правила конкуренції та норми антимонопольного регулювання.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі. в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" (надалі - Закон № 280) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 2 Закону № 280 місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У відповідності до ст. 25 Закону № 280 сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Приписами пункту "а" ст. 30 Закону № 280 визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, серед іншого: 1) управління об`єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв`язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню; 7) організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян; 9) встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 409 затверджено Типове положення про регіональну та місцеву комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (далі Типове положення).

Відповідно до пункту 1 Типового положення Комісія з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (далі - комісія) є постійно діючим органом, який утворюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією (далі - регіональна комісія), райдержадміністрацією, виконавчим органом міської ради, районною у місті та селищною радою (далі - місцева комісія) для координації діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із забезпеченням техногенно-екологічної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій, запобігання виникненню надзвичайних ситуацій і реагування на них.

Відповідно до п. 3 Типового положення основними завданнями комісії на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці є:

1) координація діяльності райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, пов`язаної із: функціонуванням територіальної підсистеми єдиної системи цивільного захисту; здійсненням оповіщення органів управління та сил цивільного захисту, а також населення про виникнення надзвичайної ситуації та інформування його про дії в умовах такої ситуації; залученням сил цивільного захисту до проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, надання гуманітарної допомоги; забезпеченням реалізації вимог техногенної та пожежної безпеки; навчанням населення діям у надзвичайній ситуації; визначенням меж зони надзвичайної ситуації; здійсненням постійного прогнозування зони можливого поширення надзвичайної ситуації та масштабів можливих наслідків; організацією робіт із локалізації і ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, залучення для цього необхідних сил і засобів; організацією та здійсненням: - заходів щодо життєзабезпечення населення, що постраждало внаслідок виникнення надзвичайної ситуації; - заходів з евакуації (у разі потреби); - радіаційного, хімічного, біологічного, інженерного та медичного захисту населення і територій від наслідків надзвичайної ситуації; вжиттям заходів до забезпечення готовності територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту до дій в умовах надзвичайної ситуації та в особливий період; здійсненням безперервного контролю за розвитком надзвичайної ситуації та обстановкою на аварійних об`єктах і прилеглих до них територіях; інформуванням органів управління цивільного захисту та населення про розвиток надзвичайної ситуації та заходи, що здійснюються; забезпеченням: живучості об`єктів національної економіки та державного управління під час реагування на надзвичайну ситуацію; стабільного функціонування об`єктів паливно-енергетичного комплексу під час виникнення надзвичайної ситуації, злагодженої роботи підприємств, установ та організацій для забезпечення сталої і безперебійної роботи об`єктів Єдиної газотранспортної та об`єднаної енергетичної систем України; безпеки та сталої роботи транспортної інфраструктури, послуг поштового зв`язку та всіх видів електричного зв`язку; санітарного та епідемічного благополуччя населення; організацією та керівництвом за проведенням робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій регіонального і місцевого рівня; встановленням кількісних та якісних показників виведення з ладу транспортних засобів, промислових, громадських і житлових будинків та споруд, комунальних і енергетичних мереж, засобів зв`язку, магістральних газо-, нафто- або інших трубопроводів, залізничних вузлів, портів, мостів, шляхопроводів тощо;

2) визначення шляхів та способів вирішення проблемних питань, що виникають під час: функціонування територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту та її ланок; здійснення заходів: щодо соціального захисту населення, що постраждало внаслідок виникнення надзвичайної ситуації; щодо медичного та біологічного захисту населення у разі виникнення надзвичайної ситуації; порушення умов належного функціонування об`єктів інфраструктури та безпеки життєдіяльності населення, зокрема у сферах національної безпеки і оборони, енергетики, фінансів, соціального захисту, охорони здоров`я та навколишнього природного середовища;

4) підвищення ефективності діяльності Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, райдержадміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій під час реагування на надзвичайну ситуацію.

Розпорядженням Львівського міського голови від 30.07.2015 № 275 "Про міську комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій" затверджено Типове положення про міську комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, яке за змістом відповідає Типовому положенню.

Закон України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" (надалі - Закон № 1160-IV) визначає правові та організаційні засади реалізації державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

Так, відповідно до статті 1 Закону № 1160-IV регуляторний акт - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" № 877-V (далі Закон № 877-V), дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону № 877-V дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного нагляду, податкового контролю, митного контролю, державного експортного контролю (крім здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами космічної діяльності України приватної форми власності законодавства про космічну діяльність в Україні), контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного нагляду на ринках фінансових послуг, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг, державного ринкового нагляду та контролю нехарчової продукції, державного нагляду (контролю) за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, під час рейдових перевірок (перевірок на дорозі), що проводяться з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт", державного нагляду за дотриманням вимог безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ч. 4 статті 4 цього Закону виключно законами встановлюються:

- органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);

- повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності;

- спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю);

- санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 5 статті 4 цього Закону виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Положеннями ч. 7 статті 7 цього Закону визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до статті 1 Кодексу цивільного захисту України (далі Кодекс цивільного захисту) Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до п. 8 статті 2 цього Кодексу епідемія - масове поширення інфекційної хвороби серед населення відповідної території за короткий проміжок часу.

Частиною 2 статті 70 цього Кодексу визначено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що зупинення підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, може встановлюватися виключно законом або за рішенням суду, а також, що комісіям з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій не надано повноважень зупиняти підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Як слідує з матеріалів справи, підпунктом 1.2.7 пункту 1.2 протоколу позапланового засідання № 43 міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій призупинено господарську діяльність магазину "FireFlys" (площа Старий Ринок, 8 - ФОП ОСОБА_1 ) з 27.10.2021 постійно або до прийняття окремого рішення. Вказане рішення прийнято з метою запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та у зв`язку з виявленими і задокументованими рядом порушень обмежувальних заходів.

Надаючи оцінку вказаному рішенню суд зазначає таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій таке прийнято у зв`язку з виявленими та задокументованими порушеннями обмежувальних заходів. Відповідач у своєму відзиві зазначив, що листом Львівського районного управління поліції № 1 від 15.11.2021 № 27479/01/372 повідомлено першого заступника голови міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій що ними проводилось обстеження на предмет дотримання карантинних вимог відповідно до вимог санітарного законодавства, вимог, встановлених Кабінетом Міністрів України на період карантину, вимог, встановлених міською комісією ТЕБ і НС та з урахуванням необхідності забезпечення належних протиепідемічних заходів, спрямованих на запобігання ускладнення епідемічної ситуації внаслідок поширення коронавірусної хвороби (CОVID-19), де було виявлено, зокрема, заклад "Fireflys", що за адресою: м. Львів площа Старий Ринок 8 та спорткомплекс "Євроспорт" за адресою: м. Львів площа Петрушевича 1, які не дотримуються вищевказаних вимог. Відповідно дільничними офіцерами складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч. 1 статті 44-3 КУпАП, які скеровано до суду.

З цього приводу суд зазначає, що оскаржуване рішення відповідачем прийнято 26.10.2021, а лист про виявлені порушення скеровано до комісії від 15.11.2021 і зареєстровано за вх. № 17-33746-007 19.11.2021. Тому вказаний лист не міг слугувати підставою для прийняття рішення стосовно позивачки. Крім того, до вказаного листа не долучалися протоколи про адміністративне правопорушення, на які в ньому є покликання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржуване рішення комісії, оформлене протоколом № 43 від 26.10.2021 не є вмотивованим, обґрунтованим і не підтверджене належними доказами, зокрема виявленими порушеннями.

Також суд вважає, що вказане рішення, прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки ні Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" ні Типове положення про міську комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, затверджене Розпорядженням Львівського міського голови від 30.07.2015 № 275 "Про міську комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій" не наділяють комісію повноваженнями приймати рішення про призупинення господарської діяльності суб`єктів господарювання.

Більше того відповідно до частини 2 статті 70 Кодексу цивільного захисту України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду, що не враховано відповідачем при прийнятті рішення.

Суд зазначає, що діяльність органів місцевого самоврядування в Україні ґрунтується на спеціально-дозвільному принципі правового регулювання, відповідно до якого органам місцевого самоврядування «дозволено лише те, що прямо передбачено законом» і саме такий принцип відображено у ст. 19 Конституції України.

Оцінюючи оскаржуване рішення, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд дійшов висновку, що вказаних критеріїв відповідачем не дотримано.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на висновок суду про задоволення позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської міської ради (79008 м. Львів пл. Ринок 1; ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Львівської міської ради, оформлене у підпункті 1.2.7 пункту 1.2 протоколу позапланового засідання № 43 про призупинення господарської діяльності магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (площа Старий Ринок 8 ФОП ОСОБА_1 ) з 27.10.2021 постійно або до прийняття окремого рішення.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2270 грн (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур