Справа № 300/1602/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2022 р. справа № 300/1602/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник за довіреністю Ткачук В.П., звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Калуської міської ради, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, рішення Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27.02.2020, в квітні 2021 року протиправно виплачено грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в сумі 1491 грн., а не в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, встановлених на 1 січня 2021 року. Зазначає, що з 27.02.2020 із врахуванням статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі саме п`яти мінімальних пенсій за віком.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, у якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 за №325 позивачу, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну разову допомогу до 5 травня у розмірі 1491,00 грн. Вважає, що Управління соціального захисту населення Калуської міської ради не може нести відповідальність за вимогами позивача, оскільки є органом місцевого самоврядування. Видатки держави на покриття таких зобов`язань не можуть здійснюватися за рахунок бюджету територіальних громад, в даному випадку за рахунок коштів Калуської міської територіальної громади, в той час, як фінансування спірної допомоги забезпечується виключно із державного бюджету, в межах кошторисних видатків на 2021 рік та Паспорта відповідної бюджетної програми. Також зазначає, що розпорядженням від 12.04.2021 позивачу призначено вказану допомогу у розмірі 8842,00 грн., 13.04.2021 відповідач звернувся до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА із листом про потребу в коштах для виплати разової грошової допомоги та розрахунком видатків за відповідною бюджетною програмою, а 08.07.2021 про потребу в додаткових коштах для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 . Зауважує, що відповідачем проведено всі необхідні дії, у межах повноважень, для нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Стверджує, що при надходженні додаткових коштів на рахунок відповідача на ці цілі від головного розпорядника коштів, зазначена допомога буде виплачена позивачу у повному обсязі (а.с.21).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 27.08.2018 (а.с.7).
В 2021 році відповідачем виплачено позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в сумі 1491,00 грн., визначеній постановою Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.06.2021 про перерахунок та виплату недоплаченої грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми (а.с.9).
За результатами розгляду звернення позивача про виплату разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, відповідач листом від 19.07.2021 №Б-213 повідомив позивача, що на рахунок відповідача надійшли кошти для виплати вказаної допомоги не в повному обсязі, а саме: на загальну суму 1809314,00 грн., що становить 16,6% від поданої потреби. Управлінням подано лист до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА із клопотанням про виділення для управління додаткових коштів для виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у повному обсязі згідно статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Зазначено, що при надходженні додаткових коштів на рахунок Управління від головного розпорядника коштів бюджетної програми 2501150, зазначена допомога буде виплачена ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с.11).
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовий статус учасників бойових дій, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (надалі також Закон №3551-ХІІ).
До 2006 року діяла норма частини 5 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у такій редакції: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 № 107-VI (надалі також - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини 5 статті 12 Закону №3551-ХІІ викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Надалі, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 вказані зміни визнано неконституційними.
Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин від 28.12.2014 №79-VIII розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
09.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 Деякі питання виплати у 2021 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (надалі також Постанова №325), якою, серед іншого, установлено, що в 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-ХІІ, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 1491 гривня (Додаток до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затверджений Постановою №325).
27.02.2020 Конституційний Суд України рішенням №3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.
Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 слідує, що окреме положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію частини 5 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно учасникам бойових дій до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-ХІІ та Постанова №325.
Виходячи із визначених у частині 3 статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій необхідно застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу.
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що разова грошова допомога до 5 травня в 2021 році повинна виплачуватися учасникам бойових дій у розмірі, встановленому статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-ХІV. Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.
Суд зазначає, що, враховуючи фактично однаковий зміст Постанови №325 та постанови Кабінету міністрів України №112 від 19.02.2020, ця адміністративна справа щодо нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі передбаченому статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є типовою справою по відношенню до зразкової справи №440/2722/20, оскільки відповідачем у таких справах є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються фактично одними нормами права, та позивачами заявлено схожі вимоги.
При вирішенні цієї справи суд, в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує висновки щодо застосування норм права, наведені в рішенні Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у зразковій справі №440/2722/20.
Покликання відповідача на положення Бюджетного кодексу України та на відсутність відповідних бюджетних асигнувань на видатки, в тих розмірах, на яких наполягає позивач, суд вважає помилковими з огляду на наступне.
У Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.
Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).
Таким чином, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.
При цьому, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі № 21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).
Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.
Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.
В той же час, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідач розпорядженням від 12.04.2021 призначив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком в сумі 8845,00 грн. (а.с.31).
Також, відповідач вчиняв дії спрямовані на виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком шляхом направлення листа до Департаменту соціальної політики Івано-Франківської ОДА №01-10/1896/02 від 13.04.2021 про потребу в додаткових коштах для виплати допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки (а.с.32).
Враховуючи, що відповідач вчинив дії щодо здійснення нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, то відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення нарахування позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, суд вважає, що вказана позовна вимога є підставною та її задоволення буде ефективним способом відновлення порушеного права та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Управління соціального захисту населення Калуської міської ради (код ЄДРПОУ 03193318) виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми такої допомоги.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.