Справа № 120/8618/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 травня 2022 р. Справа № 120/8618/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бошкової Ю.М.,

за участю:

секретаря судового засідання: Голованюк І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Ліханової О.В.,

представника відповідача: Костенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУНП у Вінницькій області, відповідач).

За змістом позовних вимог позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.07.2021 №1262 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області» зі змінами, внесеними наказом ГУНП у Вінницькій області від 09.07.2021 №1279;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.07.2021 №109 о/с;

- поновити позивача на службі в поліції на посаді заступника начальника управління - начальника відділу озброєння управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08.07.2021 по день постановлення судового рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 № 1262 із змінами, внесеними наказом від 09.07.2021 № 1279, до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом начальника ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 № 109 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважає зазначені накази протиправними та такими, що порушують його конституційне право на працю. Так, ОСОБА_1 вказує, що відповідно до мотивувальної частини оскаржуваного наказу керівником ГУНП у Вінницькій області зроблений висновок про факт порушення ним службової дисципліни, що виразилось у невиході на службу з 25.01.201 по 27.01.2021 без поважних причин.

При цьому, позивач заперечує факт того, що у період з 25.01.2021 по 27.01.2021 він був відсутній на службі без поважних причин, адже, ним надано документи на підтвердження непрацездатності у вищезазначений період. Так, позивач вказує, що 25.01.2021 в зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я він звернувся до лікаря - консультанта університетської клініки ВНМУ ім. М.І. Пирогова. Після обстеження йому призначено лікування.

Окрім того, позивач вказує, що 26.01.2021 та 27.01.2021 він звертався за медичною допомогою до лікаря високоспеціалізованого клінічного центру ревматології, остеопорозу та біологічної терапії КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова" до к.мед.н., доцента ОСОБА_2 .

Відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20,3.4,3.16, 6.6. Згідно пункту 2.19. цієї ж Інструкції, особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

На думку позивача, надані ним довідки повністю відповідають вимогам зазначеного нормативно-правового акту. Відтак, на підтвердження своєї тимчасової непрацездатності він не зобов`язаний надавати листок тимчасової непрацездатності.

Ухвалою суду від 03.08.2021 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

Окрім того, вирішено витребувати у Головного управління Національної поліції у Вінницькій області належним чином засвідченні копії документів, які стали підставою для прийняття наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.07.2021 №1262 "Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського управляння логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області" із змінами, внесеними наказом від 09.07.2021 №1279 та наказу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 08.07.2021 №109 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про національну поліцію".

20.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву та витребувані судом докази. За змістом відзиву представник відповідача позовні вимоги заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. Мотивуючи свою позицію зазначає, що у зв`язку із встановленням факту відсутності позивача на службі з 25.01.2021 по 27.01.2021 утворено дисциплінарну комісію з проведення службового розслідування.

При цьому, як зазначає сторона відповідача ОСОБА_1 під час надання пояснень так і не надавав оригіналів документів, які засвідчили б про його тимчасову непрацездатність у вищезазначений період, а лише надав копію консультаційного висновку від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 , копію висновку (листа) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 .

Окрім того, як зазначає представник відповідача, ГУНП у Вінницькій області під час дисциплінарного розслідування вчинялись заходи щодо встановлення належності наданих позивачем довідок. Зокрема, 01.07.2021 за вих. № 2668/04/12-2021 на ім`я начальника поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» І. Даришиної направлено письмовий запит про роз`яснення, чи може консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (лист) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 вважатися звільненням від роботи (служби).

У свою чергу, у відповідь на запит адміністрація поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» повідомила, що консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (листи обстеження) від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 не є звільненням від роботи (служби) ОСОБА_1 .

Таким чином, 25, 26 та 27 січня 2021 року майор поліції ОСОБА_1, був відсутній на роботі без поважних причин, чим допустив порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини З статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правид етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу ГУНП у Вінницькій області від 02.07.2020 № 861.

З огляду на зазначене ГУНП у Вінницькій області вважає правомірними наказ від 08.07.2021 №1262 «Про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського управління логістики та матеріально - технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області» зі змінами, внесеними наказом ГУНП у Вінницькій області від 09.07.2021 №1279, та наказ від 08.07.2021 №109 о/с.

25.08.2021 стороною позивача подано відповідь на відзив, за змістом якої ОСОБА_1 заперечує доводи відповідача та вказує, що у відзиві не спростовано твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Ухвалою суду від 13.09.2021 вирішено зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/7478/21-а.

22.02.2022 до суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 28.03.2022 вирішено поновити провадження у даній справі.

29.03.2022 на адресу суду надійшов лист ГУНП у Вінницькій області, у якому відповідач повідомляє про набуття законної сили рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі № 120/7478/21-а.

Ухвалою від 08.04.2021 вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 27.04.2022.

У судовому засіданні, 27.04.2021, сторона позивача підтримала позовні вимоги та вказала на відповідність наданих ОСОБА_1 довідок вимогам Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455.

У свою чергу, представник відповідача позовні вимоги заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні, оскільки під час дисциплінарного розслідування встановлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі протягом трьох робочих днів, що є правомірною підставою для застосування такого дисциплінарного стягнення як звільнення.

У судовому засіданні, 27.04.2021 оголошено перерву до 05.05.2022.

05.05.2022 до суду подано клопотання, за змістом якого позивач просив прийняти додаткові пояснення та допитати в якості свідка лікаря ОСОБА_2 .

У судовому засіданні, 05.05.2022 ухвалою занесеною до протоколу судового засідання вирішено долучити додаткові пояснення до матеріалів справи та відмовити у задоволенні клопотання про виклик свідка.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задовольнити останні, з мотивів наведених у позові та додаткових поясненнях.

У свою чергу, представник відповідача вказала на безпідставність позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

09.06.2021 до управління кадрового забезпечення ГУНП у Вінницькій області надійшов письмовий рапорт начальника відділу правового забезпечення ГУНП у Вінницькій області капітана поліції М. Довбенко про те, що 07.06.2021 рішенням Вінницького окружного адміністративного суду по справі № 120/2529/21-а позов ОСОБА_1 було задоволено та поновлено останнього на посаді заступника начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області - начальника відділу озброєння з 09.02.2021. Крім того, з рапорту капітана поліції М. Довбенко убачається, що під час підготовки до судового розгляду справи № 120/2529/21-а було проаналізовано документи, подані ОСОБА_1 до позовної заяви, у тому числі ті, які підтверджують періоди тимчасової непрацездатності останнього з 15.09.2020 по 16.02.2021. З аналізу наданих матеріалів виявлено факти можливого невиходу ОСОБА_1 на службу без поважних причин у період з 25.12.2020 по 27.12.2020 та з 25.01.2021 по 27.01.2021.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 09.06.2021№ 862 утворено дисциплінарну комісію з проведення службового розслідування.

Не погоджуючись із вищезазначеним наказом відповідача позивач оскаржив його до суду. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №120/7478/21, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2022, у задоволенні позову відмовлено.

Під час проведення службового розслідування встановлено наступне.

Відповідно до пояснень позивача від 17.06.2021 майор поліції ОСОБА_1 у період з 25.12.2020 по 26.01.2020 не виходив на службу у зв`язку з тим, що 25.12.2020 відповідно до ст. 73 Кодексу законів про працю України визначено святковим та неробочим днем (католицька Пасха), а 26.12.2020 та 27.12.2020, являються вихідними днями. Крім того, відповідно до внутрішнього розпорядку дня поліцейських ГУНП у Вінницькій області, затвердженого наказом ГУНП у Вінницькій області від 02.04.2020 № 861, вихідними днями визначено суботу та неділю.

З приводу невиходу на службу у період з 25.01.2021 по 27.01.2021, ОСОБА_1 пояснив, що у зв`язку з різким погіршенням самопочуття 25.01.2021 він звернувся на консультацію до лікаря-нефролога Вінницького Національного медичного університету ім. М.І. Пирогова. Після обстеження йому призначено ряд аналізів та процедур. По вказаному факту ОСОБА_1 намагався повідомити, шляхом телефонного дзвінка, свого безпосереднього керівника Ю. Шевчука , однак останній не телефонні дзвінки не відповів та у подальшому ОСОБА_1 не перетелефонував. Крім того, лікар-нефролог порадив звернутися йому до іншого лікаря, який може обстежити болі в спині, тому 26.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до лікаря ОСОБА_2 , так як 25.01.2021 він весь день проходив обстеження призначені лікарем-нефрологом.

Під час обстеження 26.01.2021 лікарем ОСОБА_2 ОСОБА_1 призначено ряд аналізів, які останній здавав протягом усього дня, оскільки був у чергах як до лікаря, так і до спеціалістів, яким здавав аналізи. Після чого лікар ОСОБА_2 додатково призначила ОСОБА_1 консультацію на наступний день (27.01.2021).

Як зазначив позивач у поясненнях комісії, 27.01.2021 він знову пішов на прийом до лікаря ОСОБА_2 , з відповідними аналізами, де під час прийому йому надано рекомендації та відповідні документи.

23.06.2021 за вих. № 2535/04/12-2021 на ім`я начальника поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» І. Даришиної направлено письмовий запит щодо надання інформації про підтвердження перебування на лікарняному ОСОБА_1 у період з 15.09.2020 по 09.02.2021, а також чи звертався останній до них для обміну листів непрацездатності з інших лікувальних закладів.

У відповідь на запит № 2535/04/12-2021 від 23.06.2021 адміністрація поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» повідомила, що заступник начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП у Вінницькій області - начальник відділу озброєння майор поліції ОСОБА_1 у період з 15.09.2020 по 09.02.2021 згідно з журналом реєстрації листів непрацездатності на амбулаторному лікування не знаходився та обмін лікарняних листів з інших лікувальних закладів не проводив. Даних щодо звернень ОСОБА_1 за медичною допомогою в поліклініку ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» не має, у зв`язку із відсутністю медичної карти амбулаторного хворого.

23.06.2021 за вих. № 2535/04/12-2021 на ім`я директора КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова ВОР» О. Жупанова направлено письмовий запит щодо надання інформації про те чи звертався у період 25.01.2021 по 27.01.2021 за медичною допомогою ОСОБА_1, а також для роз`яснення, чи являється консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (лист) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 звільненням від роботи (служби).

У відповідь на запит адміністрація КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова ВОР» повідомила, що ОСОБА_1 оглядався співробітниками Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова (С. ОСОБА_3 та ОСОБА_2), а не співробітниками лікарні. Надані заключения є тільки консультативним висновком з рекомендаціями для пацієнта по обстеженню, лікуванню. Консультативний висновок не є підставою для звільнення від роботи. Крім того, ОСОБА_1 у період з 25.01.2021 по 27.01.2021 на стаціонарному лікуванні не перебував та за медичною допомогою не звертався.

24.06.2021 майору поліції ОСОБА_1 повторно запропоновано надати письмове пояснення з приводу надання підтверджуючих документів (оригіналів), які б засвідчили його тимчасову непрацездатність у період з 15.09.2020 по 16.02.2021, а також надати підтверджуючі документи, на що останній надав шість довідок (листів) тимчасової непрацездатності (оригіналів) з різних медичних закладів:

- довідка тимчасової непрацездатності осіб начальницького та рядового складу КП «Калинівський МЦ ГГМСД» Калинівської міської ради № ПО від 15.09.2020 (підтверджено період з 15.09.2020 по 02.10.2020);

- довідка тимчасової непрацездатності осіб начальницького та рядового складу КП «Калинівський МЦ ПМСД» Калинівської міської ради № 119 від 03.10.2020 (підтверджено період з 03.10.2020 по 06.11.2020);

- довідка тимчасової непрацездатності осіб начальницького та рядового складу КП «Калинівський МЦ ПМСД» Калинівської міської ради № 149 від 07.11.2020 (підтверджено період з 07.11.2020 по 08.12.2020);

- довідка тимчасової непрацездатності осіб начальницького та рядового складу КП «Калинівський МЦ ПМСД» Калинівської міської ради № 177 від 16.12.2020 (підтверджено період з 16.12.2020 по 24.12.2020);

- лист непрацездатності серії АЛГ № 834574 від 28.12.2020 КНП «Консультативно-діагностичного центру» Подільського району м. Києва (підтверджено період з 28.12.2020 по 23.01.2021);

- лист непрацездатності серії АЛА № 099143 від 28.01.2021 КНП «Консультативно-діагностичного центру» Подільського району м. Києва (підтверджено період з 28.01.2021 по 16.02.2021).

Крім того, позивачем подано одну довідку б/н від 15.01.2020 КНП «Центру первинної Медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва, у якій вказано, що ОСОБА_1 хворів з 09.12.2020 по 15.12.2020, та консультаційний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та копію висновку (листа) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2.

01.07.2021 за вих. № 2668/04/12-2021 на ім`я начальника поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» І. Даришиної направлено письмовий запит про роз`яснення, чи можна вважати консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (лист) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 звільненням від роботи (служби).

У відповідь на запит адміністрація поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» повідомила, що консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (листи обстеження) від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 не є звільненням від роботи (служби) ОСОБА_1 .

За результатами проведення службового розслідування складено висновок від 07.07.2021. Відповідно до змісту якого 25, 26 та 27 січня 2021 року майор поліції ОСОБА_1, був відсутній на роботі без поважних причин, чим допустив порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 7, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу ГУНП у Вінницькій області від 02.07.2020 № 861.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 № 1262 ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні Присяги поліцейського, вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та абзацу 1,12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, а також за порушення вимог трудового законодавства працівника Національної поліції України, що виразились у невиході на службу з 25.01.2021 по 27.01.2021 без поважних причин.

Наказом ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 за №109 о/с, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення) частини 1 статті 77.

Наказом ГУНП у Вінницькій області віл 09.07.2021 за №1279 внесено зміни до наказу від 08.07.2021 №1262 шляхом зміни пункту 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України на пункт 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Вважаючи протиправними накази ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 № 1262 та від 08.07.2021 за №109 о/с, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

В силу положень ч. 1 ст. 8 Закону № 580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною першою статті 59 Закону № 580-VIII передбачено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У відповідності до ст. 60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Статут № 2337-VIII).

Відповідно до преамбули Статуту № 2337-VIII цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, осіб, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, співробітників Служби судової охорони та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Статуту № 2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (ст. 12 Статуту № 2337-VIII).

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 13 Статуту № 2337-VIII Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Частиною 3 ст. 19 Статуту № 2337-VIII визначено, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 7, 8 Статуту № 2337-VIII у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведення службового розслідування складено висновок від 07.07.2021. Відповідно до змісту якого 25, 26 та 27 січня 2021 року майор поліції ОСОБА_1, був відсутній на роботі без поважних причин, чим допустив порушення вимог частини 1, пунктів 1, 2, 4, 5, 8 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 7, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзацу 1, 12 пункту 1 розділу 2 Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та наказу ГУНП у Вінницькій області від 02.07.2020 № 861.

У подальшому ГУНП у Вінницькій області винесено наказ від 08.07.2021 № 1262, яким позивач притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення із служби в поліції за скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у невиході на службу з 25.01.2021 по 27.01.2021 без поважних причин та наказ від 08.07.2021 за №109 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Відтак, зі змісту оскаржуваних наказів випливає, що підставою для звільнення позивача слугувала його відсутність на службі у період з 25.01.2021 по 27.01.2021 без поважних причин.

У свою чергу, ОСОБА_1 вказує про помилковість висновків відповідача щодо відсутності поважних причин та посилається на консультаційний висновок спеціаліста від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та на висновок (обстеження) від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2. На переконання позивача, такі документи відповідають вимогам Інструкції №455 та підтверджують його тимчасову не працездатність, тому відсутні підстави для надання листів непрацездатності.

Надаючи оцінку вищезазначених обставинам, суд зазначає наступне.

Порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі визначає Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 № 455, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 №1005/6196 (далі - Інструкція №455).

Пунктами 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян передбачено, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції №455 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

Згідно з пунктом 2.22 Інструкції №455 тимчасова непрацездатність осіб рядового і начальницького складу засвідчується довідкою органу, у сфері управління якого перебувають заклади охорони здоров`я. У разі вибору особою рядового і начальницького складу лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи довідка видається відповідно до пункту 1.9 розділу 1 цієї Інструкції.

За приписами пункту 1.9 Інструкції №455 листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Також, у відповідності до п.п. 2.5-2.7 Інструкції №455 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

Особам, направленим фельдшером здоровпункту під час робочої зміни до лікувально-профілактичного закладу, листок непрацездатності видається з моменту звернення у здоровпункт у разі визнання їх тимчасово непрацездатними.

Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

З аналізу положень Інструкції №455 випливає, що випадок тимчасової непрацездатності може засвідчуватися видачею довідки про тимчасову непрацездатність із зазначенням порядкового номера та дати її видачі. При цьому в довідку слід вносити всі ті ж реквізити, що і в бланк листка непрацездатності, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 10.12.2019 у справі №814/893/17, від 31.07.2019 у справі №815/810/18, від 29.04.2020 №814/1126/17.

Оскільки надані позивачем консультаційний висновок спеціаліста від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновки (обстеження) від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 не відповідають формі, визначеній для листка непрацездатності, їх не можна вважати документом, які б підтверджували тимчасову втрату працездатності ОСОБА_1 , а саме: в таких документах не вказано військове звання позивача, місце проходження служби, час на який позивач звільняється від служби, з якого часу слід приступити до виконання обов`язків.

При цьому, суд звертає увагу, що у відповідь на письмовий запит відповідача від 23.06.2021 №2535/04/12-2021, директор КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» від 30.06.2021 №01.01-25/1616 роз`яснив, що ОСОБА_1 оглядався співробітниками ВНМУ ім. М.І. Пирогова (ОСОБА_3 та ОСОБА_2), а не співробітниками лікарні. Більш того, у відповіді на запит вказано, що надані заключення є тільки консультативними висновками з рекомендаціями для пацієнта по обстеженню, лікуванню. Консультативний висновок не є підставою для звільнення від роботи (а.с. 95).

Окрім того, 01.07.2021 за вих. № 2668/04/12-2021 на ім`я начальника поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» І. Даришиної направлено письмовий запит про роз`яснення, чи вважається консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (лист) обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 звільненням від роботи (служби).

У відповідь на запит адміністрація поліклініки ДУ «ТМО МВС України по Вінницькій області» повідомила, що консультативний висновок від 25.01.2021 лікаря ОСОБА_3 та висновок (листі обстеження від 26.01.2021 та від 27.01.2021 лікаря ОСОБА_2 не є звільненням від роботи (служби) ОСОБА_1.

Таким чином, документи, які, на думку позивача, підтверджують поважність причини відсутності на службі протягом 25.01.2021-27.01.2021 не відповідають встановленим вимогам чинного законодавства та не підтверджують його непрацездатність.

При цьому, суд вважає безпідставними доводи позивача, що відповідачем ставиться під сумнів достовірність консультативних висновків, адже ані відповідач, ані суд не ставить під сумнів те, що позивач проходив обстеження та йому було надано консультації щодо лікування. При цьому, суд зауважує, що ключовим питанням в межах даної справи є те, чи є надані ОСОБА_1 довідки (обстеження) та консультативний висновок документами, які відповідно до вимог Інструкції №455 належним чином засвідчують тимчасову непрацездатність.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з відсутністю на службі у період з 25.01.2021 по 27.01.2021 без поважних причин.

Відтак, наказ ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 № 1262 та наказ ГУНП у Вінницькій області від 08.07.2021 №109 о/с є правомірними та не підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" , "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.73-77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050; ).

Повний текст рішення суду виготовлено: 16.05.2022.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна