Справа № 160/397/22
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2022 року Справа № 160/397/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучугурної Н.В.
секретаря судового засідання Прогонної В.В.
позивача ОСОБА_1 , адвокат (представник);
відповідача Булаха Є.Ю., представник.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
Обставини справи: 06.01.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є громадянином Іраку, який уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_3 , про що 06.10.2017 був складений відповідний актовий запис. 21.11.2019 позивач звернувся до територіального органу ДМС України з поданням про надання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки на момент звернення перебував у шлюбі з громадянкою України. Після проведення визначених імміграційним законодавством перевірок позивачу було надано дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою. У грудні 2021 року позивач дізнався, що відповідачем на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію» прийнято рішення від 12.10.2021, яким позивачу скасовано дозвіл на імміграцію в Україну. Позивач уважає таке рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки всі подані позивачем документи разом із заявою для отримання дозволу на імміграцію були достовірними і чинними, що було перевірено уповноваженим органом. Саме по собі допущення міграційним органом помилки при прийнятті рішення про надання дозволу на імміграцію, за умови відсутності передбачених статтею 12 Закону України «Про імміграцію» обставин, не є підставою для скасування такого дозволу. На обґрунтування своєї позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду у справах №808/3878/17 і №802/864/16-а. Крім цього, як зазначає позивач, копія спірного рішення не була надіслана позивачу у передбачений законом тижневий строк і до позивача це рішення доведено не було. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Справі за цією позовною заявою присвоєно №160/397/22 та за результатами автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.
Ухвалою суду від 11.01.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (у разі заперечення проти позовної заяви) протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
03.02.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, відповідач заперечує проти позовних вимог, уважає їх безпідставними та необґрунтованими. Відзив мотивовано тим, що 21.11.2019 позивач звернувся до Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, оскільки перебуває в шлюбі з громадянкою України понад два роки. Після проведення визначених імміграційним законодавством перевірок, у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, 15.05.2020 позивачу надано дозвіл на імміграцію в Україну та позивач був документований посвідкою на постійне проживання в Україні. Однак, під час повторної ретельної перевірки з`ясовано, що на момент подання позивачем заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну він дійсно перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що складений актовий запис про смерть від 15.05.2020. Вказаний факт свідчить про те, що на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію у позивача були відсутні підстави для його отримання, а саме шлюб, в силу п.1 ст.104 Сімейного кодексу України, був припиненим. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Разом з відзивом на позовну заяву відповідач подав клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 18.02.2022 здійснено перехід до розгляду адміністративної справи №160/397/22 за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 16 березня 2022 року на 10:00 год.
16.03.2022 підготовче судове засідання було проведено за участю представника відповідача Булах Є.Ю., позивач у судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою позивача та відсутністю в матеріалах справи належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, судове засідання було відкладено на 04.04.2022 на 10:30 год.
У підготовче судове засідання, призначене на 04.04.2022, прибули представники позивача та відповідача.
Ухвалою суду від 04.04.2022 закрито підготовче провадження у справі №160/397/22; призначено судове засідання для розгляду справи №160/397/22 по суті на 27 квітня 2022 року на 11:30 год.
У судове засідання, призначене на 27.04.2022, з`явилися представники позивача і відповідача. Судове засідання було відкладено на 04.05.2022 на 11:00 год.
16.03.2022 і 04.04.2022 відповідач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, що стосуються надання дозволу позивачу на імміграцію в Україну та скасування такого дозволу.
04.05.2022 відповідач надав до суду письмові пояснення, згідно з якими, підтримав обставини, викладені в обґрунтування відзиву на позовну заяву, та на підтвердження своєї правової позиції навів посилання на постанову Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №480/1034/20.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. В свою чергу, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.
У судовому засіданні 04.05.2022 було оголошено вступну і резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
06.10.2017 Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 06.10.2017 було видано свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 .
21.11.2019 громадянин Іраку ОСОБА_2 звернувся до органів міграційної служби України з заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну, в якій просив надати йому дозвіл на імміграцію у зв`язку із тим, що перебуває у шлюбі понад два роки з громадянкою України. Підстави надання: 03/01 шлюб з громадянином України, діти і батьки громадян України, п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію».
Висновком про надання дозволу на імміграцію в Україну, затвердженим 15.05.2020 заступником начальника Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Мариною Хижняк, на підставі п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2002, надано громадянину Республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дозвіл на імміграцію в Україну.
Цим висновком встановлено, що громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 прибув в Україну в 2019 році з Іраку з метою постійного проживання. 21.11.2019 громадянин ОСОБА_2 звернувся до Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну. Підстава для надання дозволу: у шлюбі понад два роки з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб зареєстровано 06.10.2017 Чечелівським районним у місті Дніпрі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а/з 1456). Громадянин ОСОБА_2 надав національний паспорт НОМЕР_2 , виданий 22.06.2007, орган видачі Багдад, дійсний до 20.06.2025. Заперечень з боку СБУ, Робочого апарату Інтерполу, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної поліції та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не має. Відповідні довідки знаходяться у справі.
Згідно з цим витягом, 15 травня 2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внесено актовий запис №722 про смерть громадянки України ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .
12.10.2021 заступником начальника Головного управління начальником управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУДМС України в Дніпропетровській області Сергієм Сімоном був затверджений висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.1 ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію», пунктами 21, 22 Порядку провадження, підпункту 1 п.64, підпунктом 4 п.72 Порядку оформлення.
Про прийняте рішення повідомити Державну прикордонну службу України, апарат ДМС.
Копію рішення про скасування дозволу на імміграцію направити до Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області для вжиття заходів, передбачених статтею 13 Закону України «Про імміграцію», та надсилання повідомлення відповідному органу за місцем реєстрації іноземця щодо необхідності зняття з реєстрації місця проживання вказаної особи на підставі абзацу 7 пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 №207.
Про прийняті рішення письмово повідомити громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 .
Зазначеним висновком установлено, що 30.03.2021 до ГУДМС України в Дніпропетровській області звернулася громадянка Королівства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з питання оформлення дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», оскільки її чоловік є іммігрантом в Україні (чоловік громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
В ході проведення перевірки стосовно законності оформлення дозволу на імміграцію в Україну та документування посвідкою на постійне проживання в Україні громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 встановлено, що 21.11.2019 громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 звернувся до Новокодацького РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту першого частини третьої статті четвертої Закону України «Про імміграцію», оскільки перебуває у шлюбі з громадянкою України понад 2 роки (дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане Чечелівським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 06.10.2017).
Вказаною правовою нормою передбачено, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.
Згідно п.14 Порядку провадження Новокодацьким РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 були направлені запити до УСБУ в Дніпропетровській області, СУБ Інтерполу ГУНП України в Дніпропетровській області, Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, ГУНП України в Дніпропетровській області Управління інформаційно-аналітичного забезпечення.
22.05.2020 громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 документований посвідкою на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 , терміном дії до 21.05.2030.
Так під час повторної ретельною перевірки за обліками державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб з`ясовано, що на момент подання громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну (21.11.2019) він дійсно перебував у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , однак також мається інформація про те, що громадянка України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, про що складений актовий запис про смерть за №722 від 15.05.2020 Шевченківським районним у м. Дніпрі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Тобто на момент надання дозволу на імміграцію (15.05.2020) громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 був вдівцем.
Вказаний факт свідчить про те, що на момент прийняття рішення про надання дозволу на імміграцію у громадянина Республіки Ірак ОСОБА_2 були відсутні підстави для його отримання, а саме шлюб з іммігрантом був припиненим. У відповідності до п.1 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.
Позивач не погоджується з таким рішенням, уважає його протиправним, тому звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина друга статті 2 КАС України визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Зі змісту статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» вбачається, що іноземці можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.
Посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні (п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про імміграцію», особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.
За правилами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: 1) одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України; 2) особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України; 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням; 4) особам, імміграція яких становить державний інтерес для України; 5) закордонним українцям, подружжям закордонних українців, їх дітям у разі їх спільного в`їзду та перебування на території України.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
За приписами пунктів 21-25 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983, (далі Порядок провадження), дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу.
ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України «Про імміграцію». Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі.

Рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.

В силу вимог п. 21 Порядку провадження, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Пунктом 22 Порядку провадження визначено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України «Про імміграцію», що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Як установлено судом і не заперечується представниками сторін, станом на день подачі (21.11.2019) громадянином Республіки Ірак ОСОБА_2 заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну він дійсно перебував понад два роки у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 .

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, 15 травня 2020 року Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) внесено актовий запис №722 про смерть громадянки України ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.

Як зазначено вище, дозвіл на імміграцію був скасований відповідно до пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію», оскільки було з`ясовано, що громадянка України ОСОБА_3 , з якою позивач - громадянин Республіки Ірак ОСОБА_2 перебував у шлюбі, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим.

Отже, підстава для отримання дозволу на імміграцію (перебування у шлюбі з громадянином України) станом на дату проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення втратила чинність, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення №0108 від 12 жовтня 2021 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину Республіки Ірак ОСОБА_2 .

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №480/1034/20.

Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №808/3878/17 йде мова про те, що під час звернення позивача із заявою про обмін посвідки на постійне місце проживання, у зв`язку з непридатністю до користування, позивачем були надані чинні (непідроблені) документи, які дають право на отримання дозволу на імміграцію в Україну і, які під час перевірки органами міграційної служби не були взяті до уваги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №802/864/16-а вирішувався спір про дозвіл на імміграцію в Україну, за наданням якого позивачі звертались вперше, і станом на час вирішення спору справі №802/864/16-а питання надання дозволу на імміграцію в Україну вирішено не було.

У справі №160/397/22, що розглядається судом, установлено, що міграційною службою позивачу вже було надано дозвіл на імміграцію в Україну, у зв`язку з тим, що позивач перебував понад два роки у шлюбі з громадянином України, що підтверджується свідоцтвом шлюб. Однак, під час перевірки органами міграційної служби з`ясовано, що підстава для отримання дозволу на імміграцію (перебування у шлюбі з громадянином України) станом на дату проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення втратила чинність з огляду на смерть громадянина, з яким позивач цієї справи перебував у шлюбі. Тобто, у цій справі взагалі перестала існувати обставина, на підставі якої позивачу був наданий дозвіл на імміграцію в Україну.

Крім цього, суд зазначає, що підстава для надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну втратила чинність ще до надання такого дозволу (дозвіл на імміграцію надано 15.05.2020, а смерть ОСОБА_3 , з якою позивач перебував у шлюбі, настала ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача з посиланням на постанови Верховного Суду у справах №802/864/16-а та №808/3878/17.

До матеріалів справи надано лист Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 19.10.2021 №1201.3.1-11884/12.3-21, яким ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) було повідомлено про прийняття оскаржуваного рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Як додаток до цього листа вказана копія рішення.

За таких обставин, суд відхиляє доводи позивача про те, що оскаржуване рішення не було доведено до позивача у тижневий строк.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про правомірність прийнятого Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області рішення №0108 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Іраку ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд залишає позовні вимоги без задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (вул. В.Липинського, 7, м. Дніпро, 49000, ).

Повний текст рішення складено 16.05.2022.

Суддя Н.В. Кучугурна