Справа № 440/2671/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2671/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 11.01.2022 №2 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу;

- визнання протиправним та скасування рішення від 25.01.2022 №4 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що висновки відповідача про розповсюдження позивачем реклами з порушенням вимог чинного законодавства є хибними, також, хибними, відповідно, є висновки відповідача й про те, що вона мала можливість, але не подала контролюючому органу інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами. Вказала на відсутність достатніх доказів вчинення нею таких порушень. Позивач наполягала на тому, що інформація, щодо якої відповідачем зроблений висновок про розміщення реклами такою не є, а являє собою виключно інформацію про зареєстроване найменування позивача, про знак для товарів і послуг, вид її діяльності, час роботи. ОСОБА_1 зазначила про розміщення інформації на першому поверсі орендованого нею приміщення, біля входу, що за своїм змістом відповідає визначенню інформації, яка не є рекламою в силу положень частини шостої ст. 9 Закону України «Про рекламу».

Ухвалою від 21 лютого 2022 року адміністративний позов залишено без руху у зв`язку із тим, що він був оформлений позивачем з порушенням частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

12 березня 2022 року позивачем надано до суду уточнену позовну заяву, чим усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 21 лютого 2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 березня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/2671/22, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26 квітня 2022 року.

20 квітня 2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, вказавши про встановлення в порядку, визначеному Законом України «Про рекламу», Постановою Кабінету Міністрів України №667 від 02.09.2015, якою затверджене положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, порушення позивачем вимог законодавства щодо змісту реклами. Крім того, відповідач зазначив про повне дотримання процедури розгляду справи про порушення вимог законодавства про рекламу та належне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи та про наслідки її розгляду. Також відповідач пояснив про усунення позивачем порушень в частині змісту розміщеної реклами та невнесення, у зв`язку із чим припису про усунення виявлених в ході проведення перевірки порушень відповідачем не вносилось.

В судове засідання учасники не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач до суду надала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі її представника.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 . Підприємницьку діяльність згідно з обраними КВЕД здійснює за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.31/.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про надання інформації від 01.11.2021 за № 01-27/07.2/6500, у якій було зазначено, що при виконанні повноважень по контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужбив Полтавській області при дослідженні реклами, що розташована на фасаді будинку АДРЕСА_3 , виявлено порушення законодавства про рекламу». У зв`язку з чим, позивачу необхідно надати макет замовлення та документальне підтвердження вартості виготовлення та розповсюдження реклами, а також надати пояснення з приводу виявленого порушення до 23 листопада 2021 року /а.с.26/.

ОСОБА_1 листом від 17.11.2021 повідомила відповідача, що до реклами, яка розташована на фасаді будинку АДРЕСА_3 , жодного відношення не має, бо як фізична особа-підприємець зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а підприємницьку діяльність здійснює за адресою: АДРЕСА_2 /а.с.19/.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про надання інформації від 29.11.2021 № 01-27/07.2/7115 де вказано, що при виконанні повноважень по контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслужбив Полтавській області при дослідженні реклами, що розташована на фасаді будинку АДРЕСА_2 , виявлено порушення законодавства про рекламу». Зазначено, що виявлена реклама порушує ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 року, а саме те, що у рекламі забороняється використовувати або імітувати зображення Державного герба України, державного прапора України, звучання Державного Гімну України, зображення державних символів інших держав та міжнародних організацій, а також офіційні назви державних органів, органів місцевого самоврядування, крім випадків передбачених законами України у сфері інтелектуальної власності. Також повідомлено про необхідність надання на адресу відповідача макету замовлення та документального підтвердження вартості виготовлення та розповсюдження реклами, пояснень з приводу виявленого порушення до 7 грудня 2021 року /а.с.28/.

10.12.2021 позивачем на адресу відповідача направлений лист із поясненням змісту інформації, розміщеної на вікні біля входу у приміщення по АДРЕСА_2 , де вона здійснює підприємницьку діяльність. У листі зазначила, що на фотознімках зображено те, який вигляд має вікно перед входом у приміщення на яке поклеєна плівка з графіком роботи школи, без зображення прапорів чи символів іноземних держав та/або організацій. Також зазначила, про неможливість встановлення місця, часу та особи, що зробила фотознімок, наданий раніше відповідачем /а.с.21/.

Листом №01-27/07.2/7521 від 14.12.2021 відповідач повідомив про фотофіксацію порушення законодавства про рекламу фахівцями ГУ Держпродспоживслужби, що зафіксовано відповідним актом обстеження 25.10.2021. Також позивач була повідомлена про розгляд справи про порушення законодавства про рекламу на 10 год. 20 хв. 21.12.2021 року /а.с.82/.

ОСОБА_1 на адресу відповідача направлений лист від 29.12.21 з повідомленням про неможливість з`явитися на розгляд справи 21.12.21, так як лист із повідомлення про дату, час та місце його проведення отриманий позивачем тільки 22.12.21. Також позивач наполягала на відсутності в своїх діях порушень законодавства про рекламу та неможливості достовірно визначити місце фіксації порушення шляхом проведення фотозйомки /а.с.22/.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_1 було направлено лист від 13.01.2022 №01-27/27.2/182, про накладення штрафу за неподання інформації щодо вартості виготовлення та розповсюдження реклами в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Також зазначено, що черговий розгляд справи про порушення вимог законодавства про рекламу відбудеться 25 січня 2022 року о 10 годині 10 хвилин /а.с.30/.

17.01.2021 ОСОБА_1 було направлено відповідь на вищевказаний лист у якій зазначено, що жодних порушень ч. 1 ст. 8 Закону України «Про рекламу» позивачкою вчинено не було, а інформацію щодо вартості виготовлення та розповсюдження реклами, у зв`язку з відсутністю такої інформації, вона надати не може. Просила провести розгляд справи без її участі /а.с.24/.

ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області поштою на адресу позивача було направлено два рішення №2 та №4 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу /а.с.10-13/.

Відповідно до рішення №2 від 11 січня 2022 року за неподання інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, органу державної влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ним передбачених Законом України «Про рекламу» повноважень, на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Згідно з рішенням ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області №4 від 25 січня 2022 року за недотримання встановлених законодавством вимог щодо змісту реклами та за замовлення розповсюдження реклами, в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту, на ОСОБА_1 , як фізичну особу підприємця, накладено штраф в розмірі 299 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 5083,00 гривні.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом.

Повноваження ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області у спірних правовідносинах регулюються нормами Законів України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон №877), «Про рекламу» від 03 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі Закон №270/96), «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон № 1023) та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 693 від 26 травня 2004 року (далі - Порядок № 693).

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 1 Закону Закон №877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 4 Закону № 877 врегульовано, що виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Отже, орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 270/96 визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою КМУ № 667 від 02 вересня 2015 року (Положення № 667), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику (окрім іншого), у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

Відповідно до частини 4 пункту 9 Положення № 667, одним із основних завдань Держпродспоживслужби є здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу в частині захисту прав споживачів реклами, та прийняття рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, а також про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1023 спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів та його територіальні органи в областях, містах Києві та Севастополі, а на території Автономної Республіки Крим - орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері захисту прав споживачів здійснюють державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечують реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693.

З огляду на викладене, суд констатує наявність у ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області повноважень на здійснення контролю за дотриманням рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами законодавства про рекламу.

Надаючи оцінку доведеності факту вчинення позивачем, порушення вимог Закону України «Про рекламу» та, відповідно, наявності у позивача обов`язку, на вимогу відповідача, надати інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу» реклама це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з частиною 6 статті 9 Закону України «Про рекламу» вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

Як вбачається з матеріалів справи, на вікні біля входу у приміщення по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_1 здійснюється підприємницька діяльність, міститься наступна інформація: найменування особи (SP School), вид діяльності (центр вивчення іноземних мов German німецька мова, English англійська мова), графік роботи (понеділок-п`ятниця 13:00-19:00, субота 9:00-14:00, неділя вихідний), контактні дані. Будь-яка інша інформація, яка здатна була б сформувати або підтримати обізнаність споживачів та їх інтерес до вивчення іноземних мов у «SP School» на зображенні відсутня /а.с.72-74/.

Дана інформація, в силу вимог частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», не вважається рекламою.

Виходячи з того, що ця інформація не є рекламою, у відповідності до частини 6 статті 9 Закону України «Про рекламу», відповідальність за порушення правил використання у рекламі зображення Державного Герба України, Державного Прапора України, звучання Державного Гімну України, зображення державних символів інших держав та міжнародних організацій, а також офіційні назви державних органів, органів місцевого самоврядування, в даному випадку виключена.

З огляду на встановлене, суд констатує і відсутність обов`язку у відповідача надавати інформацію щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другої статті 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

У відповідності до частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказані вище обов`язки і наслідки за їх невиконання закон покладає виключно на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами, до яких позивач не відноситься, адже є лише власником вивіски (поклеєної плівки з середини вікна з графіком роботи закладу).

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що інформація розміщена на вікні біля входу в приміщення по АДРЕСА_2 , не є рекламою, а відтак, спростовує факт допущення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , законодавства про рекламу, зокрема й частини першої статті 8 Закону України «Про рекламу» та частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу».

Відповідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття. Невиконання контролюючим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності. Аналогічний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.

Відповідачем у ході судового розгляду справи не доведено наявності достатніх правових підстав для винесення рішень Головного Управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 2 від 11 січня 2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу та №4 від 25 січня 2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, з урахуванням чого суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та протиправність, а також про наявність підстав для їх скасування.

За викладених обставин позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Частинами першою та третьою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин другої - п`ятої статті 134 вказаного Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною першою статті 138 КАС України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з частинами першою та дев`ятою статті 139 згаданого Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн позивачем надано до суду договір про надання правової допомоги №16/1 від 16.11.2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Антоновою Віталіною Миколаївною; квитанція №16/1 від 16.11.2021 року про оплату наданої правової допомоги щодо позовної заяви, судового представництва в сумі 4000,00 грн., акт виконаних робіт від 14.02.2022.

За змістом акту виконаних робіт адвокатом:

- опрацьовано законодавчу базу, що регулює питання проведення перевірок контролюючим органом Держпродспоживслужбою; сформовано правову позицію узгоджену з клієнтом (замовником); надано консультацію щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збору документів для справи, оплати судового збору.

- складено адміністративний позов про визнання протиправними та скасування рішень ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області та клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу; виготовлено копії документів (доказів) у справі, подано клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до Полтавського окружного адміністративного суду.

Суд зауважує, що опрацювання законодавчої бази, що регулює питання проведення перевірок контролюючим органом Держпродспоживслужбою; формування правової позиції і узгодження її з клієнтом (замовником); надання консультації щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів), збір документів для справи, оплата судового збору, фактично є діями по підготовці адміністративного позову, а тому витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними та завищеними, оскільки підготовка справи до судового розгляду не передбачала зібрання значного обсягу доказів та збирання доказів не вимагало подання адвокатських запитів чи інших зусиль адвоката.

Витрати на вивчення та правовий аналіз податкових накладних; вивчення та правовий аналіз первинних бухгалтерських документів, наданих клієнтом на підтвердження виконання умов договору; пошук та вивчення нормативно-правових актів, які врегульовують правовідносини, аналіз судової практики суд також вважає завищеними, адже спірні правовідносини не вирізняються своєю складністю, а документами у цій справі, складеними адвокатом, є тільки позов.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із наданими адвокатом послугами та складністю цієї справи, а відтак підлягає зменшенню до 3000,00 грн.

Беручи до уваги висновок суду про задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у сумі 3000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1984,80 грн. за квитанцією від 11.02.2022 №0.0..1, за визначеного законодавством необхідного розміру судового збору 992,40 грн.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на задоволення адміністративного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби у Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Суд зауважує, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно із частиною 2 статті 7 вказаного Закону у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Підстави для повернення судового збору в сумі 992,40 грн. наразі відсутні, оскільки сплачена сума судового збору повертається за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 2 від 11 січня 2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Держпродспоживслужби в Полтавській області № 4 від 25 січня 2022 року про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок), витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 17 травня 2022 року.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва