Справа № 420/19796/21
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження питання щодо закриття провадження по справі № 420/19796/21, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд (з урахуванням уточнень від 02.02.2022 р. вхід.№6674/22) визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.05.2021 року протиправною та зобов`язати призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2, відповідно до вимог пункту «б» статті 13, статті 45 Закону №1788-XII від 05.11.1991 року в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах за списком №2 з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/19796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 28.12.2021 року розгляд справи №420/19796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2022 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022р. продовжено розгляд справи №420/19796/21, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 13.05.2022 р. поновлено провадження у справі №420/19796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до положень ст.237 КАС України.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановленим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України, підстав, розгляд питання щодо закриття провадження по справі № 420/19796/21, здійснюється в порядку письмового провадження.

Зокрема, судом встановлено, що предметом, даного адміністративного позову є визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.05.2021 року та зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком за Списком №2, відповідно до вимог пункту «б» статті 13, статті 45 Закону №1788-XII від 05.11.1991 року в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII для осіб які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах за списком №2 з моменту звернення із заявою про призначення пенсії.

Так, положеннями статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень, та які закріплені у статті 2 КАС.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.п.18, 19 ч.1 ст.4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є правильність рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Акт державного чи іншого органу це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Правовий акт індивідуальної дії це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків, чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований. До того ж, обов`язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акта індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта (суб`єктів), дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

До адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, водночас, відповідно до зазначених норм, право особи на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, із системного аналізу вище окреслених приписів чинного процесуального законодавства вбачається, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права і свободи особи, та до того ж, якщо, по-перше, такі рішення, дія чи бездіяльність прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а по-друге, оспорюванні рішення, дія чи бездіяльність, є юридично значимими, породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, тобто є такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Між тим, як встановлено судом, оскаржувана позивачем ОСОБА_1 відмові від 11.05.2021року міститься у Листі від 11.05.2022 р., складеному Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому останнім позивачеві повідомлено наступне.

-«Умови набуття права та порядок визначення пенсійних виплат визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 2 ч.2 ст. 114 Закону пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років чоловіків при стажі роботи не менше 26 років 6 місяців, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах за Списком №2.

За заявою від 27.03.2018 та долученими документами пільговий стаж позивача становив 13 років 7 місяців та страховий стаж 25 років (стаж враховано по 10.12.2003). Норми пільгового стажу за підрахунком у Вас є, але відсутній необхідний страховий стаж 26 років 6 місяців (а у вас 25 років).

У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу рiшенням від 17.05.2018 № 71 Вам відмовлено в призначеннi пiльговоп пенсії.

Додатково повідомляємо, що згідно зі статтею 12 Закону для набуття необхідного страхового стажу можливо укласти договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплатити страхові внески. З зазначеним питанням позивачеві можливо звернутись до органів податкової служби.»

Таким чином, з наведеного вбачається, що вищевказаний Лист не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, яким, у контексті вище окреслених положень чинного процесуального законодавства, породжуються, змінюються чи припиняються права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, оскільки жодним чином не створює для позивача юридичних прав/ обов`язків, не містить обов`язкового для нього припису, як і не несе жодних правових наслідків, натомість носить лише інформаційний характер, адже означеним Листом заявнику ОСОБА_1 , повідомлено, що у зв`язку з відсутністю страхового стажу йому Рішенням від 17.05.2018року №71 було відмовлено у призначенні пільгової пенсії.

Отже, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Водночас, зважаючи на вищеокреслене, суд зазначає, що поняття - спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, застосовно до даних правовідносин, слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і в порядку жодного судочинства.

Згідно з п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження по справі №420/19796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.238 КАС України.

Керуючись п.10 ч.1 ст.4, ч.6 ст.7, ч.9 ст.205, п.1 ч.1 ст.238, ст.ст.243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 420/19796/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду у строки визначені статтею 295 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.

.