Справа № 260/992/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення заяви без задоволення

16 травня 2022 року м. Ужгород№ 260/992/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про визнання протиправними рішень та дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Адміністрації Державної прикордонної служби України, якою просить: 1) Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" в запас; 2) Визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 202-ос від 11.03.2021 року в частині звільнення підполковника ОСОБА_1 з військової служби у запас Збройних Сил України; 3) Визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12.03.2021 року про виключення підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Державної прикордонної служби України; 4) Поновити підполковника ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону; 5) Стягнути на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено: 1) Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не призначення ОСОБА_1 на рівну посаду та звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" в запас; 2) Визнано протиправним та скасовано наказ Голови Державної прикордонної служби України №202-ОС від 11 березня 2021 року в частині розірвання контракту та звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас; 3) Визнати протиправним та скасувати наказ Голови Державної прикордонної служби України № 208-ОС від 12 березня 2021 року в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України; 4) Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки "Азово - Чорноморське" з 11 травня 2021 року; 5) Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) із Адміністрації Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, буд. 26, ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2021 року по 21 жовтня 2021 року у розмірі 91 330,40 (дев`яносто одна тисяча триста тридцять гривень сорок копійок). 6) Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки "Азово - Чорноморське", та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 17939,97 грн. (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять гривень дев`яносто сім копійок).

До суду надійшла заява позивача про визнання протиправними рішень та дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, в порядку ст. 383 КАС України, в якій просить: 1) Визнати протиправним наказ Голови Державної прикордонної служби України від 08 листопада 2021 року № 1141-ОС, яким ОСОБА_1 поновлено на військовій службі без волевиявлення позивача; 2) Визнати протиправними дії Державної прикордонної служби України щодо виклику ОСОБА_1 до 8 прикордонного загону Держприкордонслужби на виконання рішення в даній справі; 2) Визнати протиправними дії Державної прикордонної служби по надісланню Територіальному у правлінню Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополь заяви про виявлення в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України; 4) Визнати протиправною бездіяльність Державної прикордонної служби щодо не приведення прийнятих передчасних та протиправних рішень, зокрема наказу Голови Державної прикордонної служби України від 08.11.2021 року № 1141-ОС, у відповідність до приписів чинного законодавства, які регулюють порядок виконання рішення суду в даній справі.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що оскільки рішення в даній справі не набрало законної сили ,позивачем не було отримано виконавчого листа щодо його виконання в тому числі в частині допущеної до негайного виконання, а також враховуючи факт не подання позивачем жодних заяв щодо виконання рішення суду,то у Адміністрації державної прикордонної служби України не було жодних правових підстав для винесення будь-яких наказів щодо позивача без його ініціативи та заяви.

До суду від відповідача надійшли заперечення на заяву про визнання протиправними рішень та дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, в яких зазначає, що п. 7 резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки "Азово - Чорноморське", та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 17939,97 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС судове рішення, яке набуло законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Відтак, відповідач діяв в межах повноважень та у відповідності до вимог ст..370,371,372 КАС України.

Згідно з ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 383 КАС України, суд розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права вбачається, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як вже зазначалося судом, позивач в обґрунтування заяви зазначає, що відповідач не мав правових підстав для винесення наказу про його поновлення на посаді без його ініціативи та заяви.

В той же час, час, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 - 1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 3 ст. 14 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч. 2 ст. 370 КАС України).

Відповідно до пункту 2 та 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Суд зазначає, що негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника

З аналізу наведених правових норм вбачається, що законодавством передбачено обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника у разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає у тому, що таке рішення підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, а негайно з моменту його прийняття.

Рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Наведена правова позиція підтверджується також висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 червня 2020 року у справі №521/1892/18.

Як вже встановлено судом, рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки "Азово - Чорноморське" з 11 травня 2021 року та допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки "Азово - Чорноморське", та в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 17939,97 грн.

Відтак, після прийняття рішення Закарпатським окружним адміністративним судом від 21 жовтня 2021 року у Адміністрації Державної прикордонної служби України, як роботодавця, виник обов`язок добровільно і негайно виконати це рішення в частині поновлення позивача на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Судом встановлено, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року наказом голови Державної прикордонної служби України від 08 листопада 2011 року № 1141-ОС позивача поновлено на військовій службі на посаді начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по Бердянському прикордонному загону Управління внутрішньої та власної безпеки «Азово-Чорноморське».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку про відсутність протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду.

Щодо вимог заяви в частині визнання протиправними дій Державної прикордонної служби по надісланню Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Мелітополь заяви про виявлення в діях ОСОБА_1 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та визнання протиправною бездіяльності Державної прикордонної служби щодо не приведення прийнятих передчасних та протиправних рішень, зокрема наказу Голови Державної прикордонної служби України від 08.11.2021 року № 1141-ОС, у відповідність до приписів чинного законодавства, які регулюють порядок виконання рішення суду в даній справі, суд зазначає, що оцінка правомірності таких дій та бездіяльності відповідача виходить за межі предмету позову у справі № 260/992/21, та може становити самостійний публічно-правовий спір, відтак, вирішенню у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про залишення заяви позивача поданої в порядку статті 383 КАС України без задоволення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву представника позивача про визнання протиправними рішень та дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.Д. Маєцька