Справа № 160/3126/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2022 року Справа № 160/3126/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
02.03.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якій позивач просить:
- зобов`язати Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини розглянути заяви від 06.07.2020 року у відповідності до Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали суду.
Копію ухвали суду від 05.03.2021 року позивачем особисто отримано в приміщенні суду 10.03.2021 року, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погодившись з ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.03.2021 року, позивач звернулась з апеляційною скаргою.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.02.2022 року Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року в адміністративній справі №160/3126/21 задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 березня 2021 року в адміністративній справі №160/3126/21 скасовано. Справу №160/3126/21 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
23.03.2022 року матеріали адміністративної справи №160/3126/21 передані на розгляд судді Віхровій В.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено, звільнено ОСОБА_2 від сплати судового збору за подання до суду цієї позовної заяви; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі№160/3126/21; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Частиною 2 ст. 257 КАС України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до ч.1 ст. 262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом.
У строк, встановлений ухвалою суду від 28.03.2022 року, позивачем не подано до суду відповіді на відзив.
У зв`язку з веденням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовженням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовженням воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб указом Президента України від 18.04.2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», розгляд справи здійснено 17.05.2022 року.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Таким чином, зважаючи на дату закриття зазначених вище кримінальних проваджень, позивачем пропущено строк подання відповідних скарг, а відтак оскарження ймовірної бездіяльності посадових осіб Печерського УП ГУНП у м. Києві та Київської місцевої прокуратури № 6 є безпідставним.
Не погоджуючись з наданими Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини відповіддями, позвач звернулась до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Уповноважений як орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Правові засади діяльності Уповноваженого визначені, зокрема Конституцією України та Законом України «Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини» (далі - Закон № 776).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 1 Закону № 776 регламентовано, що парламентський контроль за додержанням конституційних прав і свобод людини і громадянина та захист прав кожного на території України та в межах її юрисдикції на постійній основі здійснює Уповноважений, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 776 сферою застосування Закону є відносини, що виникають при реалізації прав і свобод людини і громадянина між громадянином України, незалежно від місця його перебування, іноземцем чи особою без громадянства, які перебувають на території України, та органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими і службовими особами.
У статті 28 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі-Закон № 393) встановлено, що контроль за дотриманням законодавства про звернення громадян відповідно до своїх повноважень здійснює, зокрема, Уповноважений.
Відповідно до статті 3 Закону № 776 метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина відповідно до Конституції України, міжнародних стандартів у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про особу.
Отже, рішення Уповноваженого в будь-якому разі має відповідати меті такого контролю та прийматись у межах компетенції, визначеної статтею другою Закону № 776.
Механізм здійснення провадження у справах про порушення прав та свобод людини і громадянина врегульовано Порядком здійснення провадження Уповноваженого, затвердженим наказом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини від 12.08.2013 року № 18/02-13 (далі - Порядок № 18/02-13).
Так, відповідно до пункту 1.1. Порядку № 18/02-13 провадження Уповноваженого - це комплекс заходів, які здійснюються з метою парламентського контролю за додержанням конституційних прав і свобод людини, сприяння їх поновленню, запобігання виникненню умов, що створюють можливості порушення прав і свобод людини.
Під час провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідні для виконання таких дій та прийняття рішень. Критерієм для визначення розумності строків провадження є складність провадження, яка визначається з урахуванням кількості порушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки дій, необхідних для здійснення провадження (пункт 1.4. Порядку № 18/02-13), тощо.
Підставами відкриття провадження можуть бути відомості про порушення прав і свобод людини і громадянина, які містяться, зокрема, у зверненнях громадян України, іноземців, осіб без громадянства чи їх представників (повноваження яких оформлені у встановленому законодавством порядку) (пункт 2.1. Порядку № 18/02-13). Провадження завершується шляхом надання остаточної відповіді авторові звернення за результатами з`ясування обставин справи після вжиття передбачених Законом № 776 заходів, спрямованих на запобігання порушенням прав і свобод людини або сприяння їх поновленню.
Таким чином, складання протоколу є механізмом, необхідність застосування якого визначають уповноважені особи Секретаріату Уповноваженого або представники Уповноваженого, враховуючи обставини справи в кожному випадку окремо.
У рішеннях у справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно з Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням необхідно розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Верховним Судом у постанові від 09.11.2020 у справі № 640/5681/19 підтверджується правова позиція, що вжиття заходів реагування, зокрема складання протоколу про адміністративне правопорушення, є правом уповноваженої особи, а не обов`язком, яке реалізується нею в межах дискреційних повноважень.
Отже, застосування відповідних заходів реагування, зокрема у вигляді складання протоколу про адміністративне правопорушення, є правом, а не обов`язком Уповноваженого, а визначення ним найбільш доцільного та ефективного заходу реагування в конкретній ситуації належить безпосередньо до його дискреційних повноважень, що реалізуються Уповноваженим на власний розсуд шляхом обрання з кількох юридично допустимих заходів саме того, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 776 Уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон №393), статтею 12 якого визначено, що його дія не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений, зокрема, кримінальним процесуальним законодавством.
Разом з тим частинами другою, п`ятою вказаної статті Закону № 776 встановлено особливий порядок розгляду Уповноваженим звернень громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах.
Так, згідно з частиною третьою статті 17 Закону № 776 при розгляді звернення Уповноважений: відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; відмовляє в розгляді звернення.
У Главі 26 КПК України врегульоване питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Згідно з частиною першою статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.
Відповідно до статей 36, 40 КПК України втручання органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових осіб, у тому числі Уповноваженого, засобів масової інформації, громадсько-політичних організацій (рухів) та їх представників у діяльність слідчого чи прокурора по нагляду за додержанням законів або по розслідуванню діянь, що містять ознаки злочину, забороняється.
З огляду на викладене суд робить висновок, що відповідь, надана за результатами розгляду заяви позивача від 06.07.2020 року, є повною та обґрунтованою, а аргументи, викладені у адміністративному позові, не спростовують їх.
Твердження щодо відмови у прийнятті до розгляду заяви позивача від 06.07.2020 року не відповідає дійсності, оскільки за результатами їх розгляду позивачу надано відповідні роз`яснення з порушених у заяві питань.
Суд не погоджується з позицією позивача, що нею подавались заяви та скарги в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки зі змісту скарг, наявних в матеріалах справи, вони стосувались безпосередньо проведення слідчих дій, дотримання строків під час досудового розслідування, неперекаліфікації кримінального провадження, не опитування осіб.
Відповідно до ч.6 ст. 284 КПК України копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.
Позивач не позбавлена в рамках кримінального провадження оскаржити постанову про закриття кримінального провадження, якщо вважає, що під час кримінального провадження були наявні порушення слідчого, в тому числі щодо не розгляду скарги стосовно проведення слідчих дій тощо.
Доводи позивача стосовно того, що відповідач не досягає завдань КУпАП, визначених у статті 1 цього кодексу, в частині не складення за її зверненням протоколу про адміністративне правопорушення не сприяє виконанню завдання КУпАП, суд визнає необґрунтованими та зазначає, що метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, як встановлено статтею 3 Закону № 776/97-ВР, є: 1) захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; 2) додержання та повага до прав і свобод людини і громадянина суб`єктами, зазначеними у статті 2 цього Закону; 3) запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню; 4) сприяння приведенню законодавства України про права і свободи людини і громадянина у відповідність з Конституцією України, міжнародними стандартами у цій галузі; 5) поліпшення і подальший розвиток міжнародного співробітництва в галузі захисту прав і свобод людини і громадянина; 6) запобігання будь-яким формам дискримінації щодо реалізації людиною своїх прав і свобод; 7) сприяння правовій інформованості населення та захист конфіденційної інформації про осіб.
Тобто, виконання завдань КУпАП само по собі не є основною метою діяльності Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 01.11.2021 року у справі №160/1002/20.
Оскільки судом не встановлено протиправних дій Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в межах розгляду цієї справи, твердження позивача про наявність моральної шкоди та необхідність її відшкодування, не мають причинно-наслідкого зв`язку між діяннями відповідача та спричинення моральної шкоди.
Більше того, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надала, натомість, відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення її прав та інтересів.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Судові витрати розподілу не підлягають, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову та звільненням позивача від сплати судового збору.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова