Справа № 440/2849/22
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2849/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нехворощанська об`єднана територіальна громада в особі Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Нехворощанська об`єднана територіальна громада в особі Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 22/72 від 17 листопада 2021 року щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області,

- зобов`язати Нехворощанську сільську раду Полтавського району Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га на території Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області, відповідно до заяви від 28 грудня 2020 року,

- стягнути витрати на правничу допомогу.

В обгрунтування позовної заяви позивач вказує на протиправну відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з боку Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області. Наполягав на тому, що на момент звернення позивача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою затвердженого проекту про віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0094 до земель під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами не було.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

15 квітня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області на позов. У відзиві на позов відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи, що земельна ділянка площею 10, 2588 га, кадастровий номер :00:002:0094, з числа якої позивач бажає отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, знаходиться в межах населеного пункту села Нехвороща, а не за межами, як вказано ОСОБА_1 у поданій заяві. Крім того, рішенням 6 сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 лютого 2021 року № 19/5 створено громадське пасовище та Затверджено Положення про громадські пасовища на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 02 листопада 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0094 належить до земель комунальної власності з цільовим призначенням 01.19 земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами та відноситься до категорії земель сільськогосподарського призначення (а.с. 31-34).

26 квітня 2022 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла відповідь представника позивача на відзив. У відповіді на відзив останній наполягав на правомірності своїх вимог, стверджуючи, що створення громадських пасовищ відбулося з порушення порядку його створення (а.с. 61-66).

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до пункту 10 частини шостої статті 12, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі приписів частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Нехворощанської сільської ради із заявою від 28 грудня 2020 року (вх.№508 від 30 грудня 2020 року) про передання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га та відповідно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населеного пункту відповідно до графічних матеріалів, де бажана земельна ділянка позначена номером 2 (а.с. 39).

До вказаної заяви додано графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, та документи, що посвідчують особу, що учасниками справи не заперечується.

Рішенням шостої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради №19/73 від 04 лютого 2021 року "Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Нехворощанської сільської ради", відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, так як рішенням шостої сесії восьмого скликання від 04.02.2021 Про створення громадського пасовища земельна ділянка площею 10,2588 га (сіножаті) кадастровий номер :00:002:0094 відводиться для створення громадського пасовища в межах населеного пункту с. Нехвороща на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 40).

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року по справі № 440/8238/21, яке набрало законної сили 11 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області (вул. Миру, 3, с. Нехвороща, Новосанжарський район, Полтавська область, 39354, ідентифікаційний код 21045225) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити. Визнано протиправним та скасовано рішення шостої сесії Нехворощанської сільської ради восьмого скликання №19/73 від 04 лютого 2021 року "Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Нехворощанської сільської ради", прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 28 грудня 2020 року. Зобов`язано Нехворощанську сільську раду Полтавського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28 грудня 2020 року (вх.№508 від 30 грудня 2020 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reestr.court.gov.ua/Review/100849858).

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2021 року по справі № 440/8238/21, Нехворощанська сільська рада Полтавського району Полтавської області повторно розглянула заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Нехворощанської сільської ради та рішенням шістнадцятої сесії восьмого скликання № 22/72 від 17 листопада 2021 року відмовила у наданні такого дозволу (а.с. 57).

Підставою для прийняття рішення № 22/72 від 17 листопада 2021 року стало те, що рішенням чотирнадцятої сесії восьмого Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області скликання від 21 жовтня 2021 року № 17/2 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загального користування (земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами) в с.Нехвороща на території нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області", витяг з Державного земельного кадастру де зазначено, що земельна ділянка комунальної власності площею 10,2588 га (сіножаті), кадастровий номер :00:002:0094 зареєстрована як земельна ділянка під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами (код згідно КВЦПЗ - 01.19).

Не погодившись із рішенням шістнадцятої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради восьмого скликання № 22/72 від 17 листопада 2021 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи частини другої статті Земельного кодексу України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно пункту "а" частини другої статті 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

За правилами пункту "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 цього Закону, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно частин третьої - четвертої статті 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений в статті 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Зі змісту наведених правових положень випливає висновок, що до клопотання про отримання земельної ділянки слід додавати графічні матеріали, на яких зазначено її бажане місце розташування. Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації відповідачем для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Від перевірки указаних підстав залежить рішення відповідача про надання чи відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

З наведеного вбачається, що частина сьома статті 118 Земельного кодексу України передбачає два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Водночас, підставою відмови у наданні такого дозволу згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Суд зауважує, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме, відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб`єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об`єкта вимогам, зазначеним у Земельному кодексі Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно оскаржуваного рішення № 22/72 від 17 листопада 2021 року, підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стало те, що рішенням чотирнадцятої сесії восьмого Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області скликання від 21 жовтня 2021 року № 17/2 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загального користування (земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами) в с.Нехвороща на території Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області", витяг з Державного земельного кадастру де зазначено, що земельна ділянка комунальної власності площею 10,2588 га (сіножаті), кадастровий номер :00:002:0094 зареєстрована як земельна ділянка під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами (код згідно КВЦПЗ - 01.19).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням шостої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 лютого 2021 року № 19/5 створено громадське пасовище на земельній ділянці сільськогосподарського призначення комунальної власності площею 10,2588 га (сіножаті), кадастровий номер :00:002:0094 в межах населеного пункту с.Нехвороща на території Нехворощанської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 41).

Рішенням чотирнадцятої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 жовтня 2021 року № 17/2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності загального користування (код згідно КВЦП - 01.19) земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами площею 10,2588 га, кадастровий номер :00:002:0094 в с.Нехвороща на території Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с. 56).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру №НВ-021 від 02 листопада 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0094 площею 10,2588 га відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення: 01.19 Земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами, вид користування: земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами (а.с. 54-55).

Із положень статті 791 Земельного кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Визначення поняття цільового призначення земельної ділянки міститься у статті 1 Закону України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року №858-ІV, та визначається як використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Такі земельні ділянки набувають статусу земель загального користування населених пунктів та не можуть передаватися у приватну власність (частина четверта статті 83 Земельного кодексу України).

Таким чином, відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для сінокосіння та випасання худоби можуть бути передані громадянам виключно на умовах користування (в оренду).

Під час розгляду справи судом не встановлено, а сторонами не надано доказів скасування чи то оскарження рішення шостої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 04 лютого 2021 року № 19/5 "Про створення громадського пасовища" та рішення чотирнадцятої сесії восьмого скликання Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області від 21 жовтня 2021 року № 17/2 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загального користування (земельні ділянки під громадськими сіножатями та громадськими пасовищами) в с.Нехвороща на території Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області".

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Нехворощанської сільської ради Полтавського району Полтавської області (, вул. Миру, 3, с. Нехвороща, Новосанжарський район, Полтавська область) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Удовіченко