Справа № 640/18461/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
про прийняття відмови від позову та про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання судового рішення

12 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо непризначення одноразової грошової допомоги у зв`язку встановленням інвалідності ІІ групи, яка настала наслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- скасувати рішення Міністерства оборони України від 05 травня 2018 року у частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 04 квітня 2018 року у частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язано Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач 16 вересня 2020 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив фактичні обставини справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги, адже інвалідність ІІ групи йому встановлена після спливу дворічного терміну з дня первинного встановлення інвалідності. Відповідач просить врахувати практику вирішення подібного спору Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 15 липня 2020 року у справі № 240/10153/19.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав несплати судового збору в розмірі 1057 грн 20 коп та надано строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання копії ухвали. Скаржник направив до суду клопотання про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги. Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено та повернуто апеляційну скаргу.

До суду 20 жовтня 2020 року надійшов документ про сплату судового збору в розмірі, визначеному ухвалою суду від 23 вересня 2020 року.

Міністерство оборони України 19 жовтня 2021 року повторно направило апеляційну скаргу на рішення суду від 17 серпня 2020 року разом з документом про сплату судового збору та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року відповідачу поновлено строк на апеляційне оскарження, однак апеляційну скаргу залишено без руху з підстав ненадання документа про сплату судового збору в розмірі 1057 грн 20 коп. Наголошено на тому, що судовий збір сплачується за кожну апеляційну скаргу окремо. На виконання вимог зазначеної ухвали суду відповідач повторно направив до суду копію платіжного доручення № 248/980 від 02 жовтня 2020 року. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України було повернуто з підстав несплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 22 листопада 2021 року ухвалу суду від 11 січня 2021 року було скасовано, а справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 направлено для продовження розгляду до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Міністерство оборони України звернулося до суду із заявою про поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року. Вказана заява обґрунтована тим, що на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо встановлення судового контролю та зобов`язання Міністерства оборони України подати до суду звіт про виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 серпня 2020 року у справі № 640/18461/18 у 15-ти денний строк з дати отримання ухвали, на засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 березня 2021 року, оформленому протоколом № 32, ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу як інваліду II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велися бойові дії в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у якому, встановлено II групу інвалідності (14 лютого 2017 року), у сумі 320000 грн 00 коп та здійснено виплату з урахуванням раніше виплаченої допомоги (182700 грн 00 коп) у сумі 137300 грн 00 коп. Фактична виплата коштів здійснена платіжним дорученням від 24 березня 2021 року № 2181.

У свою чергу ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відмову від позову. Позивач зазначив, що йому відомі усі наслідки відмови від позову та диспозиція ст.ст. 189, 190, 238, 239, 314 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи заяви позивача та позицію відповідача, викладену в заяві про поворот виконання судового рішення, колегія суддів вважає необхідним відмовити у прийнятті ОСОБА_1 від адміністративного позову, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 314 КАС України позивач може відмовитися від позову, а сторони можуть примиритися у будь-який час до закінчення апеляційного провадження. У разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Положеннями ч.ч. 2, 5 ст. 189 КАС України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Заява про відмову від позову підписана безпосередньо ОСОБА_1 та направлена до суду засобами поштового зв`язку.

Вказана заява не містить обґрунтування причин, з яких позивач відмовляється від позову. Положення ст.ст. 189, 314 КАС України не зобов`язують позивача зазначати причини відмови від позову.

Водночас зазначені норми права покладають на суд обов`язок з`ясувати, чи не порушують такі дії позивача чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами підтверджується, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року, яке є предметом апеляційного перегляду, вже було виконане відповідачем. Зазначена обставина підтверджується витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 04 березня 2021 року № 32, наказом Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24 березня 2021 року № 151 про виплату одноразової грошової допомоги, а також платіжним дорученням від 24 березня 2021 року № 2181.

Відповідач просить суд ухвалити рішення про поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року у справі № 640/18461/18 у разі його зміни чи скасування.

Вирішуючи питання про те, чи впливають дії позивача щодо відмови від позову на права та інтереси відповідача, який виконав оскаржуване судове рішення, колегія суддів вважає необхідним дослідити правові наслідки прийняття відмови від позову та перевірити підстави для повороту виконання судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 314 КАС України у разі відмови від позову або примирення сторін суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу відповідно до вимог статей 189, 190 цього Кодексу, якою одночасно визнає нечинним судове рішення суду першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Положеннями ч. 1 ст. 380 КАС України передбачено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Зазначені норми права у своїй сукупності вказують на те, що прийняття відмови ОСОБА_1 від адміністративного позову та визнання у зв`язку з цим рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року нечинним і закриття провадження у справі, не призведе до порушення прав та інтересів Міністерства оборони України на вирішення питання про поворот виконання судового рішення.

На інші права та інтереси відповідача у спірних правовідносинах дії позивача щодо відмови від позову не впливають та відповідно не порушують їх.

Отже, дії ОСОБА_1 щодо відмови від позову не суперечать закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

З огляду на викладене колегія суддів вважає можливим прийняти відмову від позову, рішення суду від 17 серпня 2020 року визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Вирішуючи заяву відповідача, колегія суддів враховує, що особливості повороту виконання в окремих категоріях адміністративних справ визначені в ст. 381 КАС України. Зазначена норма права передбачає, що поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Одноразова грошова допомога, щодо виплати якої між сторонами існував спір, призначається у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що при вирішенні питання про поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року належить враховувати обмеження, встановлені ст. 381 КАС України.

Відтак, поворот виконання судового рішення у цій справі є можливим лише у тому випадку, якщо воно було обґрунтоване повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі Міністерства оборони України відсутні посилання на те, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року ґрунтувалося на завідомо неправдивих відомостях або підроблених документах. Натомість доводи апеляційної скарги відповідача полягали в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував положення п. 4 ч. 1 ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року в цій справі є неможливим.

Такі ж висновки щодо неможливості повороту виконання судових рішень в аналогічних спорах викладені в ухвалах Верховного Суду від 26 квітня 2021 року у справі № 440/2826/20, від 26 травня 2021 року у справі № 640/12993/19.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним прийняти відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову, визнати нечинним рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року і закриття провадження у справі, а також відмовити у задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Керуючись ст.ст. 140, 189, 242, 291, 308, 311, 314, 321, 322, 325, 328, 329, 380, 381 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від адміністративного позову.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року визнати нечинним.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії закрити.

У задоволенні заяви Міністерства оборони України про поворот виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 серпня 2020 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Л.Т. Черпіцька