Справа № 500/1659/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1659/22

16 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі судді Осташа А. В. розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправними дій що виразились у навмисному невнесенню в порядку, передбаченому ст.124-1 ЗК України на розгляд сесії Тернопільської міської ради заяви позивача та доданих до неї документів, які вказані в описі від 15.02.2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0431 га по АДРЕСА_1 , для укладення договору земельного сервітуту або відмови у наданні з підстав, які вказані для цього у Земельному кодексі України, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду 30.03.2022 звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовною заявою до Тернопільської міської ради (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправними дії по навмисному невнесенню в порядку, передбаченому статті 124-1 Земельного кодексу України на розгляд Тернопільської міської ради заяви та доданих до неї документів, які вказані у описі від 15.02.2022 про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0431 га по АДРЕСА_1 , для укладення договору земельного сервітут або відмови у наданні з підстав, які вказані для цього у Земельному кодексі України.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позиція позивача аргументована тим, що приписами статті 124-1 Земельного кодексу України, визначено правовий механізм встановлення земельного сервітуту на землях комунальної власності за заявою особи. Серед іншого, нормами вказаної статті, передбачено порядок розгляду клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці, яка не є сформованою. За результатами розгляду такого клопотання орган місцевого самоврядування приймає рішення. Процедура прийняття органом місцевого самоврядування рішень з таких питань, визначено статтею 124-1 Земельного кодексу України та Законом України Про місцеве самоврядування в Україні. Названі нормативно-правові акти, встановлюють процедуру прийняття та форму рішень органу місцевого самоврядування з питань встановлення земельного сервітут на землях комунальної власності. Отож, на думку позивача, відповідач не прийнявши жодного рішення за результатами розгляду його заяви від 15.02.2022 №3075/22 про надання дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0431 га для укладення договору земельного сервітуту з метою проходження та проїзду за адресою: АДРЕСА_1 , допустив протиправну бездіяльність. Для забезпечення відновлення порушених прав, позивач визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду у встановленому законом порядку поданої ним заяви від 15.02.2022 (а.с.1-13).

Відповідач заперечив щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову покликаючись на те, що земельна ділянка, яка передбачається для сервітутного користування на право проходу та проїзду до належного позивачу на праві власності гаража, є сформованою та перебуває у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД», через що задовольнити клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою позивача не вбачається за можливе. Натомість, позивачу роз`яснено порядок звернення до органу місцевого самоврядування про встановлення земельного сервітуту відносно земельної ділянки, яка сформована (а.с.113, 114).

Процесуальні дії у справі.

30.03.2022 позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» здійснення будь-яких дій на земельній ділянці площею 0,0431 га, яка розташована по АДРЕСА_1 до набрання чинності рішенням суду у даній справі (а.с.69-72).

Ухвалою суду від 31.03.2022 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.103-105).

Ухвалою суду від 31.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.107 -109).

11.04.2022 позивач подав клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та розгляд справи та правилами загального позовного провадження (а.с.112-114).

Ухвалою суду від 12.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с.123-125).

27.04.2022 позивач та його представник подали відповідь на відзив, який за своїми доводами кореспондує позовній заяві.

27.04.2022 позивачем та його представником подано відповідь на відзив разом із письмовими клопотаннями: (1) про розгляд справи за правилами загального провадження та про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін; (2) про витребування у відповідача оригіналів письмових доказів.

06.05.2022 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, яке за своїм мотивами кореспондує відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 16.05.2022 клопотання позивача та його представника про розгляд справи за правилами загального провадження та про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін залишено без розгляду. У задоволенні клопотання про витребування у відповідача оригіналів письмових доказів відмовлено.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотань щодо розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, сторонами не заявлялось.

За змістом ч.8 ст.262 КАС України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Зважаючи на викладене, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Обставини встановлені судом.

Так, 18.08.2015 Тернопільською міською радою прийнято рішення №6/61/59 Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1400 га за адресою вул. М. Паращука, 2, ТОВ «ВВС-БУД» (далі рішення №6/61/59) а.с.118). Згідно із рішення №6/61/59, ТОВ «ВВС-БУД» надано земельну ділянку за адресою М.Паращука, 2, м. Тернопіль, площею 0,1400 га, кадастровий номер: :12:003:0015, в оренду терміном на десять років для обслуговування викупленого приміщення та будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення, гаражами, стоянками для автотранспорту (пункт 2). Вирішено віднести дану земельну ділянку, до земель житлової та громадської забудови (пункт 3).

15.10.2015 між Тернопільською міською радою (орендодавець) та ТОВ ВВС-БУД (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер: :12:003:0015 (а.с.116).

16.12.2015 складено та підписано акт встановлення (відновлення) в натурі на місцевості зовнішніх меж земельної ділянки та акт прийому прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с.120).

16.12.2015 складено та підписано акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду для обслуговування викупленого приміщення та будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення, гаражами і стоянками для автотранспорту за адресою АДРЕСА_1 (а.с.121).

18.12.2015 зареєстровано право оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1400 га, кадастровий номер: :12:003:0015.

Позивачу, ОСОБА_1 , на праві власності належить гараж за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі, позивач звернувся на адресу Тернопільської міської ради із заявою від 15.02.2022 №3075/22 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0431 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , для укладення договору земельного сервітуту на право проходу та проїзду (а.с.12, 122). До заяви позивачем додано наступні документи: копію довіреності представника позивача; копію паспорта громадянина України, ОСОБА_1 ; викопіювання з чергового плану м. Тернополя 1:2000; план земельної ділянки 1:500; кадастровий план земельної ділянки; обґрунтування потреб площі.

Відповідач листом від 30.03.2022 №8429 роз`яснив, що задовольнити на даний час клопотання позивача не вбачається можливим, покликаючись на те, що бажана для встановлення земельного сервітут земельна ділянка, є сформованою та перебуває в користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ВВС-БУД» на підставі договору оренди. Так, особа, яка заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях комунальної та державної власності звертається з клопотанням до якого додаються: копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); письмове погодження землекористувача (в разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, місцевого самоврядування, що здійснює розпоряджання землями державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; графічні матеріали із зазначенням орієнтованого місяця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту); технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки). Крім цього, відповідач додатково наголосив на тому, що на адресу Тернопільської міської ради звернулось декілька осіб власників гаражів з аналогічними зверненнями.

Вважаючи, такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до окружного адміністративного суду з даним позовом.

Зміст спірних правовідносин.

Спір, який виник між сторонами стосується порядку встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці комунальної власності, що передана в користування іншій особі.

Норми права застосовані судом при вирішенні спору.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 2 Земельного кодексу України (далі ЗК України), передбачає, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частини перша-шоста статті 79-1 ЗК України, передбачають, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Відповідно до частин дев`ять - одинадцять статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Згідно із частиною тринадцятою статті 79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі: поділу або об`єднання земельних ділянок; скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації; якщо речове право на земельну ділянку, зареєстровану в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", не було зареєстровано протягом року з вини заявника. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до частини першої статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 98 ЗК України, право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Приписи статті 99 ЗК України унормували, що власники або землекористувачі земельних ділянок чи інші заінтересовані особи можуть вимагати встановлення, серед іншого, права проходу та проїзду (пп.а, б ч.1 ст.99).

Як убачається із приписів частин першої та другої статті 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. За домовленістю сторін договір про встановлення земельного сервітуту може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки також може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору про встановлення земельного сервітуту та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Стаття 124-1 ЗК України, визначає порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної, комунальної власності.

Особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з клопотанням у разі, якщо: а) земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності; б) земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.

У клопотанні має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту.

До клопотання додаються: а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки); г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту); ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).

У разі необхідності встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці: особа відповідно до пункту "а" частини першої цієї статті приймає рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту та забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні; особа відповідно до пункту "б" частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні.

Укладення договору про встановлення земельного сервітуту з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування здійснюється на підставі рішення цього органу. У разі відмови в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки державної, комунальної власності такий договір визнається укладеним за рішенням суду.

У разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання клопотання приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Закон України Про землеустрій від 22.05.2003 №858-IV (далі Закон №858-IV), визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Відповідно до пункту г частини першої статті 20 Закону №858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Згідно із частиною першою статті 25 Закону №858-IV, документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

За змістом пункту ї частини другої статті 25 Закону №858-IV, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, належить до одного із видів документації із землеустрою.

Як вбачається із статті 55-1 Закону №858-IV, встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастровий план земельної ділянки із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) копії документів, що є підставою для виникнення прав суборенди, сервітуту.

Згідно із абзацом 14 частини першої статті 15 Закону України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 №3613-VI (далі Закон №3613-VI), до державного земельного кадастру включаються наступні відомості стосовно земельної ділянки, зокрема відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки.

Частина шоста статті 21 Закону №3613-VI, передбачає, що відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, а також на підставі інших видів документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки.

Мотивована оцінка суду аргументів наведених учасниками, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Позиція позивача головним чином аргументована тим, що до виключних повноважень міської ради належить вирішення питань регулювання земельних відносин (п.34 ч.1 ст.26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні), в тому числі, надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду (ч.3 ст.124-1 ЗК України). Наслідком розгляду клопотання особи про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту, є рішення міської ради, яке приймається на сесії ради (ч.3 ст.124-1 ЗК України, ст.ст.46,59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні). Таке рішення приймається протягом одного місяця з дня звернення особи з відповідним клопотанням на адресу міської ради (ч.3 ст.124-1 ЗК України). Не прийняття протягом указаного строку жодного рішення, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, допущену в процесі виконання владно-управлінських функцій. Оскільки встановлення земельного сервітуту насамперед покликане забезпечити реалізацію особою (власником/користувачем) своїх правомочностей стосовно об`єкта нерухомого майна (гаража), то вказана протиправна бездіяльність відповідача створює перешкоди у користуванні його майном.

Що стосується позиції відповідача, то останній не ставить під сумнів право позивача набути статус сервітуарія. Аргументи відповідача зводяться до того, що оскільки бажана для позивача земельна ділянка, є сформованою та переданою в користування на підставі договору оренди іншій особі, то звернення з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту, без додержання вимог щодо обов`язкового переліку документів, які додаються до такого клопотання, не відповідає вимогам земельного законодавства.

Позивач у заявах по суті покликається до обставин, які встановлені в рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3487/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №6/61/59.

Суд ознайомився із таким рішенням суду. Рішення суду набрало законної сили 12.10.2021.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, указаним судовим рішенням встановлено, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1400 га, кадастровий номер: :12:003:0015, є сформованою та переданою в оренду ТОВ «ВВС-БУД».

Матеріали справи містять письмові докази, на які позивач покликається, як на підставу своїх заявлених вимог до відповідача, зокрема: викопіювання з оновленого плану м. Тернополя з нанесенням меж земельної ділянки площею 0,0431 по АДРЕСА_1 , що надається для проходу та проїзду до існуючих гаражів (а.с.27), план земельної ділянки площею 0,0431 по АДРЕСА_1 , що надається в сервітутне користування для проходу та проїзду до існуючих гаражів (а.с.28), кадастровий план земельної ділянки площею 0,0431 га по АДРЕСА_1 , що надається в сервітутне користування для проходу та проїзду до існуючих гаражів (а.с.29).

Суд дослідив та надав оцінку вказаним письмовим доказам за правилами статті 90 КАС України і встановив, що земельна ділянка, яка бажана для встановлення земельного сервітуту, є складовою земельної ділянки площею 0,1400 га, кадастровий номер: :12:003:0015, що вважається сформованою та переданою в оренду ТОВ «ВВС-БУД».

Отже, спір стосується порядку встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці комунальної власності, яка на підставі договору оренди передана іншій особі.

Конструкція статті 124-1 ЗК України дає підстави стверджувати, що законодавець диференціював процедуру встановлення земельного сервітуту в залежності від правового статусу земельної ділянки.

У випадку встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці (або переданій в користування):

1. Особа звертається із клопотанням про встановлення земельного сервітуту до органу місцевого самоврядування (в спірному випадку) або землекористувача, в якому зазначає мету встановлення земельного сервітуту;

2. До поданого клопотання особа додає наступні документи: (1) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); (2) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; (3) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки); (4) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки);

3. Орган місцевого самоврядування забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні.

4. Укладається договір між особою ( майбутнім сервітуарієм) та землекористувачем.

5. У разі відмови землекористувача від укладення договору особа звертається до суду із позовом про визнання договору земельного сервітуту укладеним.

У випадку встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці:

1. Особа звертається із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту до органу місцевого самоврядування, в якому зазначає мету встановлення земельного сервітуту;

2. До поданого клопотання особа додає наступні документи: (1) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); (2) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту);

3. Орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня реєстрації клопотання приймає рішення:

(3.1.) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування, який надав такий дозвіл, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки;

(3.2.) про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яке повинно містити вичерпний перелік підстав для такої відмови з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері;

(3.3.) не приймає жодного із вказаних рішень за клопотанням особи про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення земельного сервітуту з метою доступу та експлуатації будівель споруд, які належать особі заявнику особа, то зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (в останньому випадку законодавцем закріплено принцип мовчазної згоди);

4. Особа уклала договір із суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, про розроблення проекту землеустрою у строки, що обумовлюються угодою сторін, але не більше шести місяців;

5. Розроблений проект землеустрою подано на затвердження органу місцевого самоврядування.

6. Протягом одного місяця з дня отримання проекту землеустрою приймає рішення:

(6.1.) про затвердження проекту землеустрою та надання згоди на встановлення земельного сервітуту. Рішення про надання згоди на встановлення земельного сервітуту є підставою для укладення договору про встановлення земельного сервітуту.

(6.2.) про відмову в затвердженні проекту землеустрою (такий земельний сервітут може бути встановлений за рішенням суду за позовом особи, заінтересованої у встановленні земельного сервітуту).

В даній справі позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою укладення договору земельного сервітуту для проходу та проїзду за адресою АДРЕСА_1 . До поданого клопотання долучив графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту.

Тобто позивач звертаючись до відповідача із таким клопотанням виходив з того, що земельна ділянка є несформованою.

Такі доводи позивача, є помилковими. Як зазначалось судом, вказана обставинами вже встановлена в рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3487/20 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення №6/61/59.

Що стосується відповіді Тернопільської міської ради. Відповідач у листі від 30.03.2022 №8429 не відмовив позивачу у встановленні земельного сервітуту. Більше того, відповідачем не поставлено під сумнів право позивача на встановлення земельного сервітут за умов дотримання вимог щодо форми звернення із таким питанням. Як вбачається із даного листа, відповідач роз`яснив позивачу порядок встановлення земельного сервітут на земельну ділянку, яка вважається сформованою. Так, Тернопільська міська рада звернула увагу на необхідність звернення із клопотання про встановлення земельного сервітуту до якого додаються документи згідно із переліком. Іншими словами, враховуючий правовий статус бажаної для встановлення земельного сервітуту земельної ділянки, відповідач констатував факт, що позивач обрав не належний спосіб звернення для вирішення даного питання та запропонував йому звернутись із клопотанням разом із доданими документами.

Понад це, діюче земельне законодавство не передбачає звернення із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою стосовно сформованої земельної ділянки. Проекти землеустрою складаються з метою формування нових земельних ділянок. Якщо особа бажає скористатись правом на встановлення земельного сервітуту на раніше сформованій земельній ділянці, то вона зобов`язана у встановленому порядку замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту. Після розроблення технічної документації, остання додається особою до клопотання про встановлення земельного сервітуту.

Наведе означає, що позивач не може звертатись із таким клопотанням стосовно сформованої земельної ділянки, оскільки, це взаємовиключні обставини. Водночас, це не свідчить, що позивач не має право на встановлення земельного сервітуту на бажану для нього земельну ділянку. Безумовно, кожна особа наділена таким правом, позаяк від цього залежить реалізація такою особою своїх правомочностей власника майна, для користування яким встановлюється земельний сервітут.

Примітними для суду, є роз`яснення (відповіді на звернення), які надавались на запити позивача та/або його представника Уставицького І.І.

Як вбачається із листів Тернопільської міської ради від 03.02.2022 №2617-Ф (а.с.36), від 06.01.2022 №179-Ф (а.с.37,38), від 27.01.2022 №1567-Ф (а.с.41,42), відповідач неодноразово наголошував на тому, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою М.Паращука, 2, м. Тернопіль, площею 0,1400 га, кадастровий номер: :12:003:0015, є сформованою та переданою в оренду ТОВ «ВВС-БУД». Для встановленого земельного сервітуту стосовно вказаної земельної ділянки на право проходу та проїзду необхідним є звернення із клопотанням про встановлення земельного сервітут із визначеним переліком документів.

Тобто, Тернопільська міська рада систематично роз`яснювала позивачу визначений вище алгоритм дій по встановленню земельного сервітуту на сформовану земельну ділянку.

По своїй суті лист Тернопільської міської ради від 30.03.2022 №8429 кореспондує вище наведеному. Відповідач не задовольняв та не відмовляв у задоволенні клопотання позивача про встановлення земельного сервітуту. Відповідач роз`яснив, що для вирішення питання про встановлення земельного сервітуту на сформовану земельну ділянку, позивач повинен звернутись із клопотанням разом із визначеним переліком документів. Висловлюючись мовою процесуального закону, відповідач повернув без розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою на сформовану земельну ділянку. Оцінивши суть прохання позивача, відповідач роз`яснив йому, що останній повинен звернутись з іншим клопотанням, до якого долучити визначені за переліком документи. Після виконання зазначених вимог його клопотання буде розглянуте у встановленому порядку.

Суд погоджується із позицією відповідача. Відповідач дійшов вірного висновку, що стаття 124-1 ЗК України, не передбачає звернення з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою встановлення земельного сервітут на сформовану земельну ділянку. Відповідно, відповідач повернув таку заяву без розгляду, позаяк її розгляд вступає в протиріччя із приписами статтей 79-1, ст.124-1 ЗК України, статтей 50, 55-1 Закону №858-IV, частини шостої статті 21 Закону №3613-VI

Висновки суду за результатами розгляду справи.

Стаття 124-1 ЗК України, визначає, що встановлення сервітуту відбувається за наслідками подання наступних документів: (1) клопотання про встановлення земельного сервітуту (якщо земельна ділянка є сформованою) разом із визначеним переліком документів; (2) клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою встановлення земельного сервітуту (якщо земельна ділянка не сформована) разом із визначеним переліком документів.

Частиною другою статті 2 КАС України, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Таким чином, Тернопільська міська рада дійшла вірного висновку, що позивач не може звертатись із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою встановлення земельного сервітуту, якщо земельна ділянка сформована. Наведене свідчить, що відповідач діяв обґрунтовано, на підставі та у спосіб, визначені земельним законодавством.

Крім цього, роз`яснивши алгоритм вчинення дій позивачу, відповідач діяв добросовісно, пропорційно (з дотриманням балансу між несприятливими наслідками для прав особи і цілями на досягнення яких спрямовані такі рішення), розумно та своєчасно.

Вказане в цілому свідчить про те, що дії відповідача відповідали критеріям, що передбачені частиною другою статті 2 КАС України.

Суд вбачає, що викладене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір між сторонами суд вирішує питання про розподіл судових витрат (ч.1 ст.143 КАС).

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судові витратив у даній справі складаються із судового збору в сумі 992,00 грн.

Згідно із частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (в редакції, яка діяла на час звернення позивача до суду).

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог судові витрати у вигляді судового збору позивачу поверненню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання протиправними дій що виразились у навмисному невнесенню в порядку, передбаченому ст.124-1 ЗК України на розгляд сесії Тернопільської міської ради заяви позивача та доданих до неї документів, які вказані в описі від 15.02.2022 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки площею 0,0431 га по АДРЕСА_1 , для укладення договору земельного сервітуту або відмови у наданні з підстав, які вказані для цього у Земельному кодексі України, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 16 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Тернопільська міська рада (місцезнаходження/місце проживання: вул. Листопадова, 5,м.Тернопіль,Тернопільська область,46001, код ЄДРПОУ/РНОКПП 34334305);

Головуючий суддя Осташ А.В.