Справа № 460/11067/21
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/11067/21 пров. № А/857/23738/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Шинкар Т.І.

з участю секретаря судового засідання: Кахнич Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Зозулею Д.П. в порядку письмового провадження у м. Рівному) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу-недоїмки №Ф-6272-13 від 10.02.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.11.2021 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що за весь час реєстрації фізичною особою-підприємцем (далі - ФОП) він не проводив підприємницької діяльності та не отримував дохід, жодних звітів до податкових органів не подавав, а у січні 2021 року припинив державну реєстрацію, як ФОП. Вказує, що надіслав на адресу контролюючого органу заяву про списання несплаченої станом на 01.12.2020 суми недоїмки, а також штрафних санкцій та пені, нарахованих на ці суми недоїмки за період з 01.01.2017 до 01.12.2020, однак відповідь за результатами розгляду заяви не отримав.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відтак, в контексті положень ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) був зареєстрований як ФОП.

11.01.2021 було внесено запис 001000149 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП на підставі власного рішення.

04.02.2021 позивач подав заяву про списання недоїмки, штрафних санкцій та пені з єдиного внеску відповідно до п.915 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон №2464-VI).

16.03.2021 ГУ ДПС було проведено камеральну перевірку звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), за наслідком якої складено Акт №1684/17-00-24-07/ НОМЕР_2 .

У ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено порушення вимог Закону №2464-VI та нараховано суми внесків згідно звіту про суму нарахованого доходу застрахованих осіб №353 від 29.01.2021 за звітний період 2017 рік в сумі 8448 грн та №358 за звітний період 2018 рік в сумі 7371,54 грн. Також вказано, що станом на 01.12.2020 у позивача відсутня заборгованість по ЄСВ, яка виникла після граничної дати списання, а саме : 29.01.2021. Відтак, контролюючий орган дійшов висновку про відсутність підстав для списання боргу зі сплати ЄСВ згідно чинного законодавства.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків станом на 29.01.2021 за позивачем рахується недоїмка зі сплати ЄСВ на суму 15819,54 грн.

10.02.2021 ГУ ДПС було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-6272-13, відповідно до якої на підставі ст.25 Закону №2464-VI ГУ ДПС вимагає у ОСОБА_1 сплатити недоїмку з ЄСВ у розмірі 15819,54 грн.

Вважаючи оспорювану вимогу протиправною, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи зареєстрованим як ФОП, не сплачував належні до сплати суми ЄСВ, що сторонами не заперечується, у зв`язку з несплатою якого контролюючим органом було правомірно прийнято спірну вимогу.

Проте, колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, до яких суд прийшов з неповним їх з`ясуванням та з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом №2464-VI.

Згідно дефініції, наведеної у п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, ЄСВ - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками ЄСВ є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, до яких віднесено позивача.

Частиною другою статті 6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно ч.8 ст.9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (абз.3 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI).

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи (абз.4 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI).

Частиною одинадцятою статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону №2464-VI, податкові органи зобов`язані, серед іншого, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону та вимогою платників, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску.

Згідно дефініції, наведеної у п.6 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відтак, умовою, з якою законодавець пов`язує можливість застосування визначених у статті 25 Закону №2464-VI заходів примусу та стягнення, є наявність у платника ЄСВ недоїмки.

Згідно п.915 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI передбачено, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.01.2021 позивач припинив підприємницьку діяльність, 04.02.2021 подав заяву про списання заборгованості, у відповідь на яку контролюючим органом було прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, яку було проведено 16.03.3021 та складено Акт за №1684/17-00-240-07/.

У заяві про списання недоїмки, штрафних санкцій та пені з ЄСВ позивач вказав про те, що не отримував дохід від його діяльності, станом на дату подання заяви ним подано до контролюючого органу звітність відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464-VI за період з 01.01.2017 по 01.12.2020 та заяву державному реєстратору про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності (осіб, зазначених у п.915 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI).

Наведені вище обставини не були спростовані відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами, як того вимагає ч.2 ст.77 КАС України.

За результатами проведення камеральної перевірки, ГУ ДПС відмовило позивачу у задоволенні його заяви про списання суми недоїмки, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки, вказуючи на те, що ним не були виконані вимоги п.915 Закону №2464-VI, оскільки станом на 01.12.2020 у позивача була відсутня недоїмка, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки. При цьому, така виникла після граничної дати списання 29.01.2021.

При цьому, колегія суддів зазначає, що заборгованість зі сплати ЄСВ за звітний період 2017 року в сумі 8448 грн та за звітний період 2018 року в сумі 7371,54 грн була встановлена контролюючим органом лише 29.01.2021.

Колегія суддів вважає, що наведені в акті перевірки висновки контролюючого органу є непослідовними та нелогічними, оскільки заборгованість вказується за звітні періоди 2017 та 2018 року, при цьому така станом на 01.12.2020 відсутня, а станом 29.01.2021 вже з`явилася.

Таким чином, з урахуванням встановлених у ході апеляційного перегляду обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач дотримався вимог п.915 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI в частині порядку та підстав списання суми недоїмки, а також штрафів та пені, а контролюючий орган створив штучні умови, за яких дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення такої заяви позивача.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку про протиправність оспорюваної вимоги та наявності підстав для її скасування.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги наведені вище обставини та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2021 року по справі №460/11067/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу-недоїмки №Ф-6272-13 від 10 лютого 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 17.05.2022