Справа № 461/2863/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
12 травня 2022 року справа №461/2863/21
провадження № П/380/7869/21
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Іваненко В.І.,
представника позивача Марчук Н.А.,
представника відповідача Кохана О.І,,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Виконавчого комітету Львівської міської ради
про визнання протиправним та скасування рішення
На розгляд Галицького районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №889 від 09.10.2020 року Про відновлення водозабірної колонки на вул. Генерала М. Тарнавського, 71.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.04.2021 року адміністративну справу №461/2863/21 передано за підсудністю до Львівського окружного адміністративного суду.
Матеріали справи надійшли до Львівського окружного адміністративного суду 13.05.2021.
Ухвалою від 14.05.2021 року залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 04.06.2021 року позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою від 09.06.2021 відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі, підготовче засідання призначено на 08.07.2021.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачка з 06.04.2014 набула право спільної часткової власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , а також позивачка з 20.04.2018 набула право спільної часткової власності на 1/8 частини квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Пункти 1, 2, 3, 4 оскаржуваного рішення порушують права та законні інтереси позивачки, оскільки є похідними від п.5 вказаного рішення, яким визначено Львівському комунальному підприємству «Рембуд» за участю представника Личаківської районної адміністрації демонтувати самовільно встановлену на території земель комунальної власності споруду на АДРЕСА_2 . Ані нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ані нормами Закону України «Про благоустрій населених пунктів» не передбачено повноважень виконавчих органів міських рад щодо прийняття рішення про знесення об`єкта нерухомого майна. Виключна компетенція щодо розгляду такого питання належить суду. Надане позивачці рішення виконавчого комітету Львівської міської ради не підписане міським головою м.Львова.
Відповідач не погодився з заявленими позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що наведені позивачкою доводи не підтверджують порушення її прав та інтересів оскаржуваним рішенням. Стверджує, що діяв в межах наданих йому повноважень, оскільки даним рішенням здійснено координацію комунального підприємства. Зазначає, що особистий підпис посадової особи, яка підписала оригінал документа, може бути відсутнім у разі надсилання копій іншим установам або якщо копія вихідного документа залишається у діловодстві установи.
08.07.2021 відкладено розгляд справи до 09.09.2021.
09.09.2021 відкладено розгляд справи до 07.10.2021.
Позивачка подала відповідь на відзив на позовну заяву.
07.10.2021 у підготовчому засіданні відхилено клопотання позивачки про залучення третіх осіб, оголошено перерву в судовому засіданні до 16.11.2021.
16.11.2021 відкладено розгляд справи до 16.12.2021.
16.12.2021 протокольною ухвалою закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 25.01.2022.
25.01.2022 оголошено перерву у судовому засіданні до 01.03.2022.
01.03.2022 відкладено розгляд справи до 14.04.2022.
14.04.2022 відкладено розгляд справи до 12.05.2022.
Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради «Про відновлення водозабірної колонки на вул. Генерала М.Тарнавського, 71» №889 від 09.10.2020 року у відповідності до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про благоустрій населених пунктів» з метою відновлення водозабірної колонки та належного обслуговування систем водопостачання і водовідведення на вул. Генерала М.Тарнавського вирішено:

відновити водозабірну колонку на вул.Генерала М.Тарнавського, 71 (п.1);

визначити Львівське міське комунальне підприємство «Львівводоканал» виконавцем робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на вул.Генерала М.Тарнавського, 71 (п.2);

Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» забезпечити виконання робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на вул.Генерала М.Тарнавського, 71 (п.3);

Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» після виконання зазначених робіт передати витрати на баланс Личаківської районної адміністрації (п.4);

Львівському комунальному підприємству «Рембуд» за участю представника Личаківської районної адміністрації демонтувати самовільно встановлену на території земель комунальної власності споруду на вул.Генерала М.Тарнавського, 71 (п.5).

Не погодившись з вказаним рішенням позивач звернувся з позовом до адміністративного суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вiд 21.05.1997 року № 280/97-ВР, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №280/97-ВР), виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб.

Відповідно до ч.6 ст. 59 Закону №280/97-ВР виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» вiд 17.02.2011 року №3038-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон №3038-VI).

Відповідно до статті 38 Закону 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду.

Аналогічна правова позиція з даного спірного питання була викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 07.10.2019 року у справі № 705/6569/16-а.

Згідно матеріалів справи на підставі рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради за №889 від 09.10.2020 року демонтовано самовільно встановлену на території земель комунальної власності споруду на вул.Генерала М.Тарнавського, 71.

Частина друга ст.52 Закону №280/97-ВР передбачає вичерпний перелік повноважень виконавчого комітету відповідної ради, серед яких відсутні повноваження виконавчого комітету на прийняття рішення про демонтаж самовільно встановлених споруд. Такі повноваження також відсутні і у розділі 3 Положення про виконавчий комітет Львівської міської ради, затвердженоого ухвалою шостої сесії сьомого скликання Львівської міської ради №1478 від 09.02.2017 року.

Порядок знесення самочинно збудованих об`єктів врегульований статтею 38 Закону №3038-VI.

Об`єкти самочинного будівництва підлягають знесенню виключно за рішенням суду, а тому відповідач, приймаючи спірне рішення, вийшов за межі своїх повноважень.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки в частині п. 5 оскаржуваного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 889 від 09.10.2020 року «Про відновлення водозабірної колонки на вул.Генерала М. Тарнавського, 71» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскаржуване рішення в частині відновлення водозабірної колонки на вул.Генерала М.Тарнавського, 71; визначення Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» виконавцем робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на вул.Генерала М.Тарнавського, 71; забезпечення виконання робіт з ремонту мереж холодного водопостачання та систем водовідведення і встановлення водозабірної колонки на вул.Генерала М.Тарнавського, 71; передачі витрат на баланс Личаківської районної адміністрації жодним чином не порушують прав позивача.

У зв`язку з недоведеністю порушення прав позивача зазначеною частиною спірного акта індивідуальної дії, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Суд враховує, що у провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 461/2666/21 за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні відповідача Львівське комунальне підприємство "Рембуд", Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, предметом позову у якій було визнання протиправним та скасування рішення за № 889 від 09.10.2020 року «Про відновлення водозабірної колонки на АДРЕСА_2 ». Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 у цій справі позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано п. 5 рішення виконавчого комітету Львівської міської ради за № 889 від 09.10.2020 року «Про відновлення водозабірної колонки на АДРЕСА_2 ». В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2021 апеляційну скаргу виконавчого комітету Львівської міської ради залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 461/2666/21, без змін.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судові витрати слід покласти на позивача та відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати п.5 рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №889 від 09.10.2020 року Про відновлення водозабірної колонки на АДРЕСА_2 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Ринок, 1) на корить ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 13.05.2022.

Суддя Крутько О.В.