Справа № 420/2828/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 травня 2022 року

м. Київ

справа № 420/2828/21

адміністративне провадження № К/990/9936/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - ВКДКА), в якому просив визнати протиправним та скасування рішення від 30 вересня 2020 року № ІХ-016/2020.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення ВКДКА від 30 вересня 200200 року №ІХ-016/2020. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у задоволенні клопотання ВКДКА про закриття провадження у справі, залишивши без розгляду позовну заяву у зв`язку з пропуском строку її подання - відмовлено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року змінено, шляхом виключення мотивів, з яких виходив суд першої інстанції, та визначено мотиви за цією постановою,що викладені у рішенні суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

07 квітня 2022 року ВКДКА надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року. Заявник, пославшись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і порушення ними норм процесуального права просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.

Предметом спору у цій справі є правомірність рішення ВКДКА про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У касаційній скарзі ВКДКА зокрема, зазначила, що оскаржує судові рішення на підставі пунктів 3,4 частини четвертої статті 328 КАС України та підпунктів 1, 3- 4 частини другої статті 353 КАС України.

Вирішуючи питання відкриття касаційного оскарження з вказаної підстави, Суд виходить з наступного.

За приписами частини четвертої статті 328 КАС України оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 цієї норми КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що обгрунтування відсутності висновку Верховного Суду щодо питань застосування норми права у подібних правовідносинах ВКДКА пов`язує з відсутністю у оскаржених судових рішеннях посилань на такий висновок. Водночас, надалі у тексті скарги заявником зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду у справах №№0940/1181/18, 826/8986/16, 823/1915/18, 826/4464/17, 6-2469цс16, 813/3756/17, 640/3026/19. Проте щодо якої норми такий висновок сформовано заявник не указав та не навів аргументів подібності правовідносин у справі, рішення у якій ним оскаржуються до правовідносин у справах, у яких Верховним Судом сформовано правові позиції на які послалася ВКДКА.

Крім того, зміст постанови суду апеляційної інстанції свідчить про те, що вирішуючи спір та змінюючи мотивувальну частину суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржене рішення ВКДКА прийнято поза межами доводів скарги, на підставі якої відповідач проводив перевірку, а саме рішення про притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності не містить обґрунтувань в чому полягає одноразове грубе порушення позивачем вимог Правил адвокатської етики. У касаційній скарзі відсутні аргументи на спростування мотивів, з яких виходив суд задовольняючи позов.

Суд також відхиляє посилання ВКДКА на приписи підпунктів 1, 3-4 частини другої статті 353 КАС України, як підставу касаційного оскарження, так як пославшись на ці норми заявник не конкретизував які саме докази не досліджено судами під час розгляду цієї справи, та не навів мотивів за яких відхилення судами його клопотань можливо визначити, як не обґрунтоване. Також ВКДКА не указала які саме обставини, що мають істотне значення, установлені судами на підставі недопустимих доказів.

Суд не бере до уваги доводи заявника про те, що скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та відхиляє мотиви щодо винятковості цієї справи, оскільки відповідно до відомостей Єдиного державного судового реєстру ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 01 березня 2021 року розгляд справи призначено і справу розглянуто за правилами загального позовного провадження. Крім того, такі доводи не є самостійною підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень у цій справі, так як за нормами частини п`ятої статті 328 КАС України ці аргументи необхідно додатково зазначати виключно у разі оскарження судових рішень, перегляд яких у Верховному Суді не передбачено нормами КАС України.

Інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів, з посиланням на процедуру притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності та формальних посилань на неповне з`ясування обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій. Суд зазначає, що за приписами частини другої статті 341 КАС України оцінка доказів, установлення обставин, що не були встановлені або відхилені судом та вирішення питання щодо переваги одних доказів над іншими, не є повноваженнями суду касаційної інстанції, а ВКДКА обґрунтовує свої доводи саме посиланням на обставини справи, що мають оціночний характер у сукупності з іншими обставинами, що не є підставою для відкриття касаційного провадження у справі.

Отже, пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ВКДКА не виклала передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Проста констатація самого факту наявності або відсутності висновку у постанові Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не є достатньою підставою для обґрунтування касаційної скарги, оскільки вимагає визначення норми права, щодо якої наявний або відсутній висновок Верховного Суду та викладення обґрунтувань неправильного застосування/не застосування цієї норми права.

Лише загальні посилання на відсутність висновку Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження. Тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, за участю третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування рішення повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко