Справа № 380/1682/22
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року справа №380/1682/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мартинюка В.Я.

секретар судового засідання Рехліцький Р.Р.

розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 26 жовтня 2021 року №UA209000/2021/700101/2 про коригування митної вартості товару «Меблі...», ввезення якого в Україну задекларовано фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 в митному режимі «імпорт» згідно митної декларації типу ІМ40ДЕ №UA209160/2021/012799 від 25.10.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач прийняв оскаржуване рішення за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що ним заявлено неповні або недостовірні відомості про митну вартість товару. Вказує, що декларантом під час декларування імпортованого товару надано усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товару. Посилається на те, що подані документи не містили розбіжностей, ознаки підробки документів відсутні, усі відомості у документах наявні. Вказує, що заявлені відповідачем розбіжності в частині суми платежу за придбаний товар, а також доводи про відсутність банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару, не відповідають фактичним обставинам. Зазначає, що витрати по навантаженню товару він не поніс, за умовами договору ціна товару включає його навантаження, а тому ці витрати не підлягають додаванню у якості складової митної вартості. Вказує, що відповідач за відсутності обґрунтованих сумнівів про розмір понесених ним витрат на транспортування товару до місця ввезення в Україну безпідставно поставив вимогу про надання документів щодо оплати попередніх поставок, актів виконаних робіт. Вимога відповідача про надання калькуляції транспортних витрат з огляду на те, що товар переміщувався у складі консолідованого вантажу одним транспортним засобом, не відповідає положенням Митного кодексу. Така калькуляція можлива у випадку якщо перевезення товарів здійснювалось власним транспортним засобом. У даному випадку перевезення здійснювалось іншим перевізником на договірних засадах та вартість транспортування була визначена і документально відображена у рахунку-фактурі перевізника. Стверджує, що відповідач вибірково без будь-якого обґрунтування визнав заявлену митну вартість щодо 8 товарних позицій і відмовив у визнанні та визначив митну вартість самостійно у відношенні інших 2 товарних позицій. Вказує, що у оскаржуваному рішенні окрім номерів та дат двох митних декларацій, на підставі яких здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних товарі, умов поставки, комерційних умов не наведено.

У своїх запереченнях відповідач зазначає, що Митним кодексом України чітко передбачено право митного органу на витребування додаткових документів. Вказує, що документи, які були подані до митного оформлення містили розбіжності, у зв`язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви у правильності визначеної декларантом митної вартості. Необхідність витребування документів є передусім способом впевнитись в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. Стверджує, що при визначенні митної вартості за резервним методом не використовується вартість ані ідентичних, ані подібних товарів.

Окрім того, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідач навів обставини і документи, які не стосуються даної справи. Наведені у відзиві аргументи не спростовують доводи позовної заяви про недотримання митним органом положень щодо відсутності передбачених законом підстав для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Ухвалою суду від 26.01.2022 року відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 24.03.2022 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 14.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.

Позивачем 25.10.2021 року було подано відповідачу електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA209160/2021/012799.

За результатом перевірки вказаної декларації та інших документів поданих позивачем відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209160/2021/00174 та повідомив позивача про відмову у митному оформленні (випуску) товарів з таких причин: неможливість завершення м/о по причині внесення змін у гр.12, 43, 44, 45, 46 ВМД (у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товару) ст.55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 №450.

Позивачу було надано повідомлення декларанту, у якому відповідач просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості: додатки до зовнішньоекономічного договору (контракту) у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вказаному повідомленні позивач 25.10.2021 року зазначив, що інших документів надати не може та просив прийняти рішення згідно поданих документів.

26.10.2021 року Львівською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2021/700101/2.

У вказаному рішенні контролюючим органом зазначено наступні порушення:

- в договорі про перевезення від 01.02.2021 року №01202021/1 у розділі 1. обумовлено, що вартість перевезення, форма і схема оплати вказуються в заявці на перевезення, яка є невід`ємною частиною цього договору, однак даний документ відсутній при митному оформленні оцінюваного товару;

- у рахунку-фактурі про надання транспортно-експедиційних послуг від 25.10.2021 року №СФ-1000012 заявлено, що вантаж переміщувався у складі консолідованого вантажу, але не надано інформації на підтвердження документів, на підставі яких здійснювався розрахунок та розподіл заявлених транспортних витрат;

- заявлена у даному рахунку сума витрат на транспортні послуги не відповідає розрахунку згідно договору про перевезення п.2.2.5, де тариф становить 25 грн. за км. Відстань від місця завантаження до митного кордону відповідно до відомостей онлайн ресурсу «карти Гугл» становить 206 км, отже витрати становитимуть 206*25 = 5150 грн., проте заявлено значно менше, а саме 2901 грн.;

- у поданій до митного оформлення CMR від 22.10.2021 року №А №399906 відсутні відомості у графі 14, що суперечить вимогам статті 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 01.08.2006 року №57-v;

- до митного оформлення подано банківський платіжний документ від 20.10.2021 року №30, у якому сума оплати не відповідає сумі у рахунку-фактурі від 22.10.2021 року №F/KEX/21/100021;

- до митного оформлення не подано банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару відповідно до вимог п.2 ст.53 МКУ, хоча в інвойсі від 22.10.2021 року №F/KEX/21/1000021 встановлено термін оплати 22.10.2021 року;

- у прайс-листах, поданих до митного оформлення відсутні умови поставки товару, що є суттєво для визначення митної вартості товару;

- документи подані до митного оформлення містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач звернувся до суду із даним позовом.

Змістом спірних правовідносин є рішення прийняте Львівською митницею Державної митної служби України №UA209000/2021/700101/2 від 26.10.2021 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 року № 4495-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - МК України).

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.2 ст.52 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено частиною третьою ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно із ч.2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частиною третьою ст.54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч.1 ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно із ч.2 ст.57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою цієї ж норми передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч.2 ст.64 МК України).

Щодо невідповідності суми оплати сумі у рахунку-фактурі від 22.10.2021 року №F/KEX/21/100021 поданому до митного оформлення банківського платіжного документа від 20.10.2021 року №30 та неподання банківського платіжного документа, що стосується оцінюваного товару.

Сторонами контракту №12/11/2020 від 12.11.2020 року було погоджено рахунок-проформу ZS/K /21/100164 від 18.10.2021 року на суму 39477, 22 PLN.

В матеріалах справи наявне платіжне доручення в іноземній валюті №30 від 20.10.2021 року щодо проведення на рахунок продавця платежу у розмірі 39477, 22 PLN.

Як вбачається із вказаного платіжного доручення цей платіж є передоплатою відповідно до контракту.

При цьому, при передачі товару перевізнику окремі товари не були відвантажені, що підтверджується матеріалами справи, а тому рахунок-фактура, на який посилається відповідач, не містив згаданих позицій.

Відтак, вказані порушення, які зазначені в оскаржуваному рішенні, не відповідають фактичним обставинам.

Щодо ненадання інформації на підтвердження документів, на підставі яких здійснювався розрахунок та розподіл заявлених транспортних витрат; невідповідності заявленої суми витрат на транспортні послуги розрахунку згідно договору про перевезення; відсутності відомостей у графі 14.

Як передбачено пунктами 5, 6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Правилами заповнення декларації митної вартості затвердженими Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, з наступними змінами та доповненнями, передбачено, що у графі 20 зазначаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо ці витрати відповідно до умов поставки (графа 3 ДМВ) не були включені до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (графа 14(а) ДМВ).

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Як вбачається із контракту №12/11/2020 від 12.11.2020 року, зокрема розділу 2 «Умови поставки», товар постачається автомобільним транспортом за рахунок покупця на умовах FCA (витрати по перевезенню товару несу покупець, а витрати по навантаженню товару при передачі його на складі продавця покладені на продавця).

Відтак, суд вважає, що витрати по навантаженню позивачем не були понесені, а тому не повинні були включатися до складу митної вартості.

Окрім того, що стосується не заповнення графи 14 у товарно-транспортній накладній (CMR) A№399906 від 22.10.2021 року суд звертає увагу, що відповідно до умов поставки товару за контрактом FCA перевізника обирає покупець, тобто позивач, а витрати по оплаті послуг перевезення товару несе також покупець.

При цьому, товарно-транспортна накладна повинна бути заповнена продавцем після завантаження товару у наданий покупцем транспортний засіб, а тому продавець у даному випадку не був стороною договору перевезення, не володів інформацією про умови оплати, а тому не мав обов`язку заповнювати вказану графу.

Також суд вважає за необхідне наголосити на тому, що позивачем на підтвердження витрат на транспортування було надано відповідачу товарно-транспортну накладну, договір перевезення вантажів автомобільним транспортом №01202021/1 від 01.02.2021 року, рахунок-фактуру №СФ-1000012 від 25.10.2021 року на оплату транспортних послуг.

Вказане сторонами не заперечується.

Відтак, суд вважає, що вказані документи, у відповідності до МК України та Правил, у повній мірі підтверджують здійснення розрахунку та розподілу заявлених транспортних витрат позивача.

Окрім того, доводи відповідача, щодо ненадання калькуляції транспортних витрат, оскільки товар переміщувався у складі консолідованого вантажу, не знайшли свого підтвердження, оскільки вказана калькуляція можлива лише у випадку здійснення перевезення вантажу позивачем власним транспортом.

Щодо відсутності при митному оформленні оцінюваного товару заявки на перевезення, вказаної у договорі міжнародного перевезення вантажів автомобільним транспортом №01202021/1; відсутності у прайс-листах, поданих до митного оформлення, умов поставки товару.

Суд звертає увагу, що ч.2 ст.53 МК України містить вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

При цьому, серед вказаного переліку відсутня необхідність надавати контролюючому органу заявки, а також умови поставки.

Окрім того, надані відповідачу інші документи не дають підстав робити висновок щодо їх підробки або того, що вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем, а також, що вони містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості.

Окрім того, суд звертає увагу, що у відповідності до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 29.04.2021 року у справі №810/1822/16 Верховним Судом зроблені наступні висновки: «Митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності; у випадку ж коригування митним органом митної вартості товару рішення про таке коригування повинно містити мотиви його прийняття».

У даному випадку факти спростовують викладені відповідачем обставини, які викликали у нього сумніви та зазначені ним причини щодо неможливості перевірки наданих позивачем документів.

Зі змісту оскаржуваного позивачем рішення не вбачається, який саме показник ціни придбаного товару, на думку митного органу, був сумнівним чи помилковим.

В цьому контексті є незрозумілим підхід відповідача, щодо зміни митної вартості лише по двох товарних позиціях у співставленні з мотивами спірного рішення в частині мотивів з приводу необґрунтованості транспортних витрат.

Також, наведеним спростовуються показання свідка ОСОБА_2 про обґрунтованість сумнівів у зв`язку з розбіжностями банківського платіжного документа з інвойсом; припущеннями з приводу невірного зазначення транспортних витрат за консолідований вантаж; відсутність умов поставки в СМR.

Підсумовуючи викладене можна прийти до висновку, що подані позивачем документи не містять розбіжності, відсутні ознаки підробки і ці документи містять всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни.

Щодо визначення митної вартості за резервним методом.

Як передбачено пунктами 1, 2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, з наступними змінами та доповненнями, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Окрім того, у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 Верховний Суд зазначив наступне: «У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів».

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних пояснень щодо зроблених контролюючим органом коригувань на обсяги партій ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, тощо.

Такі обставини також вказують на необґрунтованість спірного рішення при визначенні митної вартості за резервним методом.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем, у відповідності до ч.1 ст.57 МК України, невірно обрано та визначено митну вартість за резервним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну замість основного, а тому оскаржуване рішення є безпідставним, а позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, судом не беруться до уваги інші посилання відповідача, з огляду на встановлені обставини.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення відповідача не відповідає критерію правомірності та обґрунтованості передбачених відповідно п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України.

Відтак, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо судового збору, то у відповідності до ст.139 КАС України, такий підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення прийняте Львівською митницею Державної митної служби України від 26.10.2021 року №UA209000/2021/700101/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівською митницею Державної митної служби України (адреса: м.Львів, вул.Тадеуша Костюшка, 1; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Я.Мартинюк