Справа № 380/18145/21
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/18145/21 пров. № А/857/4433/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Кардаш В.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2022р. в адміністративній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору (суддя суду І інстанції: Кузан Р.І., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.02.2022р., м.Львів),-

В С Т А Н О В И В:

22.10.2021р. позивач Військова частина НОМЕР_1 звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправними дії державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Абрагамець М.М. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 65979801 від 12.10.2021р. з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 24000 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Абрагамець М.М. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 65979801 від 12.10.2021р. з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 24000 грн. (а.с.1-4).

Розгляд цієї справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників страви, із урахуванням особливостей, встановлених ст.287 КАС України (а.с.13-14).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 65979801 від 12.10.2021р. з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 24000 грн.; визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Абрагамець М.М. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 65979801 від 12.10.2021р. з Військової частини НОМЕР_1 в розмірі 24000 грн. (а.с.63-68).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач Військова частина НОМЕР_2 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати (а.с.73-76).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 06.07.2021р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано боржнику для виконання та стягувачу для відома. Копію зазначеної постанови отримано боржником 13.07.2021р. і допущено невиконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

На запит відповідача від 23.09.2021р. позивач (боржник у виконавчому провадженні) повідомив про виплату стягувачу ОСОБА_1 грошової компенсації, про що свідчить платіжне доручення № 722 від 07.10.2021р.

Отже, позивачем пропущено термін для добровільного виконання рішення суду відповідно до ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», що свідчить про невиконання виконавчого документа у добровільний строк, який було надано державним виконавцем, зокрема, до 20.07.2021р.

За таких обставин на підставі ч.3 ст.27 вказаного Закону державним виконавцем 12.10.2021р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн.

Також розглядувана ситуація не підпадає під визначені ч.5 ст.27 вказаного Закону випадки, за яких виконавчий збір не стягується.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив (пояснення, заперечення) на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду під 16.03.2021р. у справі № 380/457/21 позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015-2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018р.; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015-2018 років, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 26.07.2018р.

З метою виконання вказаного судового рішення Львівським окружним адміністративним судом видано 08.06.2021р. виконавчий лист № 380/457/21 (а.с.24).

Державним виконавцем Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Абрагамець М.М. 06.07.2021р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65979801 з примусового виконання виконавчого листа № 380/457/21, якою встановлено 10-тиденний строк для його добровільного виконання. Цього ж дня державний виконавець виніс постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с.26, 28).

23.09.2021 державним виконавцем скеровано на адресу позивача запит № 19.14.32/16443 про надання інформації щодо виконання судового рішення (а.с.30).

Листом № 83/74/1005 від 08.10.2021 позивач повідомив державного виконавця про виконання виконавчого листа № 380/458/21 від 16.03.2021р. та долучив копію платіжного доручення № 722 від 07.10.2021 про виплату ОСОБА_1 коштів (а.с.31, 32).

12.10.2021р. державним виконавцем Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Абрагамець М.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн. у ВП №65979801 з примусового виконання виконавчого листа № 380/457/21 (а.с.34).

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що, на думку позивача, постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 65979801 від 12.10.2021р. винесена протиправно, оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2021р. у справі № 380/457/21 позивачем виконано добровільно, а тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що на момент винесення спірної постанови державного виконавця рішення суду фактично було виконано зі сторони боржника. При цьому, державним виконавцем не вчинялися жодні дії з примусового виконання рішення суду на користь стягувача за виконавчим листом, крім скерування відповідного запиту.

Отже, 07.10.2021р. позивачем було добровільно виконано рішення суду шляхом перерахування коштів на рахунок стягувача.

Вирішуючи наведений спір стосовно оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, колегія суддів виходить з наступних мотивів.

Із змісту розглядуваного позову Військової частини НОМЕР_1 слідує, що остання оспорює правомірність рішення відповідача про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн. у виконавчому провадженні № 65979801.

З огляду на межі доводів та вимог позовної заяви, спірним питанням для позивача Військової частини НОМЕР_1 була правомірність постанови державного виконавця про стягнення з нього (боржника у виконавчому провадженні) виконавчого збору.

При цьому, позивач вважає, що в розглядуваному випадку не було підстав для стягнення виконавчого збору, оскільки рішення суду виконано в добровільному порядку до моменту винесення спірної постанови.

Вказані обставини входять в предмет доказування по цій справі.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Приписами ст.1 Закону України № 1404-VIII від 02.06.2016р. «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 вказаного Закону).

Положеннями ст.27 наведеного Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (ч.1 цієї статті).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (ч.2 цієї статті).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.3 цієї статті).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4 цієї статті).

Випадки, коли виконавчий збір не стягується, визначені ч.5 ст.27 вказаного Закону.

Згідно з ч.9 ст.27 названого Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Положеннями ч.3 ст.40 вказаного Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Із наведеного слідує, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Як слідує із матеріалів справи, постановою державного виконавця від 06.07.2021р. відкрито виконавче провадження № 65979801.

Державним виконавцем одночасно з відкриттям виконавчого провадження не приймалась постанова про стягнення виконавчого збору. Така постанова винесена державним виконавцем лише 12.10.2021р., при цьому на момент винесення цієї постанови виконавчий лист виконано позивачем в повному обсязі, що не заперечується відповідачем.

Також державним виконавцем не вчинялося жодних дій з примусового виконання рішення суду на користь стягувача за виконавчим листом, крім скерування позивачу запиту.

Таким чином, сума коштів, яка підлягала стягненню, не була стягнута з боржника безпосередньо державним виконавцем у виконавчому провадженні, кошти не зараховані на рахунок органу державної виконавчої служби та в подальшому перераховані ним у встановленому порядку на визначений стягувачем рахунок, як це передбачено ч.ч.1 та 2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби та перераховуються виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача.

Окрім цього, за змістом ч.5 ст.26 зазначеного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Аналіз наведеного свідчить про те, що виконавчий збір стягується при відкритті виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору.

Як встановлено під час судового розгляду, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 06.07.2021р., а оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору у вказаному виконавчому провадженні - 12.10.2021р., тобто, всупереч вимогам, встановленим ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, державним виконавцем не вживались відповідні заходи з метою примусового виконання виконавчого документа, а постанова про стягнення виконавчого збору винесена вже після добровільного виконання судового рішення боржником.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного та послідовного висновку про те, що у державного виконавця не було підстав для винесення постанови про стягнення виконавчого збору саме 12.10.2021р., оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 06.07.2021р., а тому такі дії державного виконавця та постанова про стягнення виконавчого збору не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Звідси, державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови від 12.10.2021р. про стягнення виконавчого збору не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Водночас, позивачем доведено наявність обставин протиправності прийнятої відповідачем постанови.

Оскільки рішення Львівського окружного адміністративного суду під 16.03.2021р. у справі № 380/457/21 фактично було виконано до винесення постанови про стягнення виконавчого збору, тому державний виконавець 12.10.2021р. всупереч вимогам ст.ст.3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження» після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження неправомірно виніс постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 24000 грн.

Таким чином, нормами Закону України «Про виконавче провадження» чітко та однозначно визначено природу виконавчого збору як збору, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, при цьому передбачено розмір збору як для рішень майнового характеру, так і для рішень немайнового характеру (ч.ч.2 і 3 ст.27 цього Закону).

За загальним правилом така плата стягується державним виконавцем у всіх випадках виконання рішень, примусове виконання яких передбачає справляння виконавчого збору; винятки із цього правила передбачені ч.ч.5 і 9 ст.27 цього Закону.

Водночас, виконавчий збір не слід ототожнювати із заходами відповідальності за невиконання рішень та вимог державного виконавця, що передбачені ст.ст.75, 76 названого Закону.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову (в межах його доводів), а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта Бродівський відділ державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.02.2022р. в адміністративній справі № 380/18145/21 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Бродівський відділ державної виконавчої служби у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 13.05.2022р.