Справа № 400/5555/20
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
17 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/5555/20
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Федусика А.Г.,
суддів: Бойка А.В. та Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/5555/20 в порядку ст.383 КАС України за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року у справі №400/5555/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції щодо не підготовки та не наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.04.2019 основного розміру його пенсії;

- зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх семей» та з врахуванням положень Постанови КМУ від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01 січня 2019 року, з 01 січня 2020 року, з 01 січня 2021 року, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2019 року, на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти, а саме:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року про розмір посадового окладу і окладу за військовим званням із урахуванням Приміток Додатку №1, 14 до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" посадовий оклад, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (2086 грн. 50 коп.), встановленої згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 р. № 2629-VІІІ станом на 1 січня 2019 р., помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду та окладу за військовим званням, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (2086 грн. 50 коп.), встановленої згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» від 7 грудня 2017 р. № 2246-VІІІ станом на 1 січня 2019 р., помноженої на відповідний коефіцієнт;

з 1 січня 2020 року по 31 січня 2020 року про розмір посадового окладу і окладу за військовим званням із урахуванням Приміток Додатку №1, 14 до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" посадовий оклад, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (2361 грн. 50 коп.), встановленої згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 р. № 294-ІХ станом на 1 січня 2020 р., помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду та окладу за військовим званням, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (2361,50 грн.), встановленої згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» від 14 листопада 2019 р. № 294-ІХ станом на 1 січня 2020 р., помноженої на відповідний коефіцієнт;

з 1 січня 2021 року про розмір посадового окладу і окладу за військовим званням із урахуванням Приміток Додатку №1, 14 до Постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" посадовий оклад, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (3000 грн.), встановленої згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» від 15 грудня 2020 р. № 1082-ІХ станом на 1 січня 2021 р., помноженої на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для тарифного розряду та окладу за військовим званням, визначений виходячи із розміру: 50% мінімальної заробітної плати (3000 грн.), встановленої згідно з ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» станом на 1 січня 2021 р., помноженої на відповідний коефіцієнт. В решті позовних вимог відмовлено.

28.10.2021 року за вх.№302/21/06-28 до Миколаївського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/5555/20 в порядку ст.383 КАС України, яка мотивована тим, що 19.10.2021 року від Департаменту надійшли копія листа від 18.10.2021 року № 9/3-21539/Не про направлення до ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року по справі №400/5555/20 нових довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2019 року, 05.03.2019 року, 01.01.2020 року, 01.01.2021 року для перерахунку пенсії та копії зазначених довідок. У довідках вказані посадовий оклад та оклад за спеціальним званням за «прирівняною» посадою «Начальник самостійного відділу». Позивач вважав таку бездіяльність Департаменту протиправною, оскільки, згідно штату Південного міжрегіонального управління з ПВКП є наявна посада «Начальник управління - головний бухгалтер», яка відповідно до Переліку посад за назвою є аналогічною назві посади «головний бухгалтер» Управління виконання покарань УМВС України в Миколаївській області. Вказав, що станом на 05.03.2019 року його посада «головного бухгалтера» УВП УМВС України в Миколаївській області повинна бути прирівняна до посади «начальник управління - головний бухгалтер», яка за класифікаційними характеристиками прирівнюється до посади, з якої особа була звільнена, та за якою грошове забезпечення станом на 05.03.2019 нараховувалось та виплачувалось. Прирівняння посади «головний бухгалтер» до посади «начальник самостійного відділу» суперечить Переліку посад, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 30.03.2018 № 954/5, оскільки за наявності в міжрегіональному управлінні посади «Начальник управління - головний бухгалтер», яка максимально за назвою співпадає з посадою «головний бухгалтер управління», застосуванню підлягає аналогічна за назвою посада.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених Департаментом з питань виконання кримінальних покарань на виконання рішення суду від 23.02.2021 року по справі № 400/5555/20, було відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та задовольнити заяву про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/5555/20 в порядку ст. 383 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення в частині.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи № 400/5555/20 суд не надавав оцінку визначенню посади ОСОБА_1 , оскільки спір між сторонами виник у зв`язку з не виготовленням відповідачем жодної довідки.

Колегія суддів з такими посиланнями погоджується та зазначає, що відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що мотивуючи рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року, суд першої інстанції не досліджував та не вирішував питання визначення найменування та функціоналу посади (що прямим чином впливає і на визначення тарифного коефіцієнту), з якої саме належить вираховувати посадовий оклад. Судом лише було зазначено, що розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт і жодного іншого мотивування з цього приводу рішення суду не містить.

Поряд з цим, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначав, що виготовивши та направивши до ГУПФУ в Миколаївській області нові довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року з 01.01.2019 року, з 01.01.2020 року та з 01.01.2021 року для перерахунку його пенсії, відповідач виконав рішення суду від 23.02.2021 року у справі № 400/5555/21.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та зазначає, що приймаючи рішення від 23.02.2021 року суд першої інстанції зобов`язав Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 року із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01 січня 2019 року, з 01 січня 2020 року, з 01 січня 2021 року.

З цього приводу суд в мотивувальній частині зазначив, що з 05.03.2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.

Разом з тим, з наявних в справі довідок (наданих на відповідний запит апеляційного суду та які складені на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року) від 15 жовтня 2021 року №9/3-1117, №9/3-1116, №9/3-1115 вбачається відсутність зазначення відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії, що свідчить про наявність факту часткового невиконання відповідачем рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Верховенство права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, притаманне всім статтям Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з преамбулою вказаного Закону він регулює відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України.

Щодо обов`язковості виконання судових рішень у рішенні €С у справі «Горнсбі проти Греції (від 19.03.1997 року, заява №18357/91,п,40) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важно уявити ситуацію, щоб п.1 ст.6 Конвенції докладно описував процедурні Гарантії , які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення ст.6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду ї проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації несумісних із принципом верховенства права.

Таким чином, згідно з практикою Європейського суду з прав людини та законодавством України є недопустимим не виконання рішення суду.

Відповідно до ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Положеннями статті 249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали з прийняттям окремої ухвали.

Керуючись статтями: 308, 309, 315, 317, 322, 325, 382 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року скасувати.

Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/5555/20 в порядку ст.383 КАС України.

Прийняти окрему ухвалу, якою довести до відома Департаменту з питань виконання кримінальних покарань про викладені у мотивувальній частині даної ухвали обставини щодо встановлених порушень при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 року в частині не включення у довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення перерахунку основного розміру пенсії, з метою здійснення відповідних заходів, направлених на поновлення порушених прав ОСОБА_1 .

Про наслідки розгляду окремої ухвали та вжиті заходи щодо усунення причин та умов, які сприяли порушенню закону, повідомити Миколаївський окружний адміністративний суд у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.

В задоволенні решти заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду по справі №400/5555/20 в порядку ст.383 КАС України відмовити.

Окрема ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий:А.Г. Федусик
Суддя: Суддя: А.В. Бойко О.В. Єщенко