Справа № 120/3464/22
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 травня 2022 р. Справа № 120/3464/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправну відмову відповідача щодо не зарахування до страхового стажу період роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 вихователем садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви згідно записів 5-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно із відомостей, вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З метою зобов`язання відповідача зарахувати до стажу позивача період роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви для призначення пенсії за віком та 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно із відомостей вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 20.04.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

11.05.2022 стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що останній заперечує проти задоволення позову. Зазначено, що позивач звернулася до Головного управління із заявою про здійснення перерахунку пенсії відповідно до Закону №1058. До заяви про перерахунок пенсії додано архівну довідку, видану "Центральним обьедененным архивом города Москвы (мовою оригіналу), в якій ПІБ заявниці вказано - ОСОБА_1 . Тоді як за даними паспорта серії НОМЕР_2 від 22.12.2008 прізвище, ім`я та по - батькові заявниці російською мовою - ОСОБА_1 .

Відтак, з огляду на розбіжності в написанні ПІБ заявниці, у відповідача відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Позивач, є пенсіонеркою за віком з 08.11.2021 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Пенсія їй призначена відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.02.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок її пенсії, з метою зарахування до страхового стажу періоду роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви згідно записів 5-6 в трудовій книжці серії НОМЕР_1 та 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно із відомостей, вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідач відмовив позивачу у проведені перерахунку пенсії з підстав наявності розбіжностей в написанні ПІБ позивача в паспорті та архівних довідках.

Не погоджуючись із відмовою відповідача в проведенні перерахунку пенсії, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 таким законом є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 №1788-XII.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ст. 24 Закону від 09.07.2003 №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 №1058-IV.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.91 №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до "Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі №235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі №500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Щодо не зарахування періоду роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви до страхового стажу, суд зазначає наступне.

Із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 20.08.1983 судом встановлено, що у період 10.09.1987 по 10.05.1988 позивач працювала вихователем садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви (а.с. 11).

Також, в трудовій книжці міститься запис, що ім`я " ОСОБА_2 " змінено на " ОСОБА_2 " згідно паспорта серії НОМЕР_2 , який виданий 22.12.2008 Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 №58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. №301"Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Відповідно до п. 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Разом з тим, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для підрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 року №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням діловодства роботодавцем, іншими органами, а тому працівник не може нести і негативних наслідків.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та передання документації до архівних установ, даний факт не може бути підставою для позбавлення Позивачки її конституційного права на належний соціальний захист. Аналогічні за змістом висновки з приводу подібних правовідносин відображені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року (справа №583/392/17).

За наведеного суд погоджується з тим, що не зарахування спірного періоду до обрахунку пенсії позивача порушує її майнові права оскільки вона має законні сподівання на отримання належних сум пенсії, що є прямим втручанням у її право на мирне володіння особистим майном - пенсією.

Посилання відповідача на те, що в доданих архівних довідках від 18.01.2022 за №№8909, "Центральним обьедененным архивом города Москвы (мовою оригіналу), в якій ПІБ вказано " ОСОБА_1 ", тоді як за даними паспорта серії НОМЕР_2 від 22.12.2008 прізвище, ім`я та по - батькові заявника російською мовою " ОСОБА_1 ", суд відхиляє, оскільки як зазначалося вище, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, вказані довідки мали б визначальне значення у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Однак враховуючи наявність у трудовій книжці записів про спірний період роботи позивача, недолік довідки на який зіслався відповідач не є перешкодою для врахування при призначенні йому пенсії спірного періоду роботи.

Отже, із вищенаведеного суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви є протиправною, оскільки стаж підтверджується основним документом - трудовою книжкою працівника (позивача), а тому підлягає зарахуванню.

Стосовно зарахування до страхового стажу 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно відомостей вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, суд зазначає наступне.

Так, наявними в матеріалах справи відомостями з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за звітний період - 2021 рік підтверджується сплата роботодавцем позивача - Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради страхових внесків за 37 днів жовтень-листопад 2021 року.

Відтак суд дійшов висновку, що відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу 37 днів жовтень-листопад 2021 року є протиправною, а тому такі підлягають зарахуванню.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви, згідно записів №№ 5-6 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , та 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно відомостей вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період роботи з 10.09.1987 по 10.05.1988 на посаді вихователя садка 733 Ворошиловського РУНО міста Москви, 37 днів за жовтень-листопад 2021 року, згідно відомостей вказаних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яності дві гривні 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код - НОМЕР_3 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ-13322403).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна