Справа № 280/11529/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2022-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Справа № 280/11529/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Максименко Л.Я.

за участю секретаря судового засідання П`яниди Б.В.

представника позивача - Іванісова В.С.

представників відповідача - Воєводіної С.В.

представника третьої особи не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код в )

третя особа - Акціонерне товариство „УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андрєєвська, 2/12, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № , № та від 22.02.2019 та податкову вимогу форми Ф від 19.06.2019 № 21026-50/828 на загальну суму 156785,43 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі. Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блата, яке залишилось у платника податку після списання борту установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном. Проте, кошти отримані ОСОБА_1 за кредитною угодою у банку були в повному обсязі направлені на придбання квартири, яка передана банку в іпотеку, а потім була продана, і отримані за даною операцією кошти, також в повному обсязі повернуті банку. Також зазначає, що на дату звернення Головним Управлінням Державної податкової служби у Запорізькій області до позивача з податковими повідомленнями-рішеннями № , № та № від 22.02.2019 на загальну суму 156785,93 грн., прощена (анульована) АТ«УкрСиббанк» у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання житла (іпотечні кредити), сума боргу не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягала оподаткуванню. Крім того, зазначає, що з урахуванням внесених до ПК України змін, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти но відношенню до валюти прощеною боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Також, позивач ґрунтує свою позицію на тому, що він не був повідомлений про дату початку та місце проведення перевірки та не отримував копію наказу Головного Управління Державної податкової служби у Запорізькій області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Тобто, вважає, що посадовими особами контролюючого органу в порушення встановленою законодавством порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було розпочато таку перевірку без належною повідомлення платника податків, а саме ОСОБА_1 . Враховуючи наведене вище, контролюючий орган, розпочавши проведення перевірки до вручення платнику податків копії наказу та повідомлення про проведення перевірки, діяв не в порядку і а не у спосіб, встановлений податковим законодавством України. Як наслідок, оформлений контролюючим органом за наслідками такої перевірки акт є доказом, який здобуто з порушенням встановленого порядку та не має юридичної значимості. На підставі викладеного, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, у письмовому відзиві від 28.12.2021 вх. № 77192 зазначає, що АТ «УкрСиббанк», як кредитор, у повідомлені про анулювання боргу від 16.05.2017 року, з метою виконання пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ, повідомив, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.06.2008 року, а саме: - суми основного боргу (кредиту) 22 061,21 доларів США, що складає 584 003,18 грн. АТ «УкрСиббанк», як кредитор, повідомляє що банком прийнято рішення про анулювання боргу, а саме: - суми процентів 8 637,51 дол. США, що складає 228 651,71 грн. - суми штрафних санкцій, які підлягають стягненню на підставі судового рішення у сумі 4 868,90 грн. Також зауважує, що позивачем не подано суду жодних доказів, які б підтверджували, що зміна валюти зобов`язання за згаданим кредитним договором мала місце, а відтак відсутні підстави для застосування до даних правовідносин положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України. Щодо податкової вимоги зазначає, що оскільки податковий борг, у розмірі 156 785,93 грн. в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувався, а отже є узгодженим, у встановлений законом строк зазначені суми ОСОБА_1 не були сплачені то вони набули статусу податкового боргу. На підставі вищезазначеного та згідно ст. 59 ПК України платнику податків, в автоматичному режимі, була сформована податкова вимога форми «Ф» №21026-50/828 від 19.06.2019 року та направлена на адресу: АДРЕСА_1 , яка була повернута до податкового органу з приміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа письмові пояснення по суті спору не надала.

Ухвалою суду від 30.11.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 13.12.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі №280/11529/21та призначено підготовче засідання на 12.01.2022.

Протокольною ухвалою суду від 12.01.2022 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 17.01.2022.

Ухвалою суду від 17.01.2022 відмовлено у задоволенні заяви представника ГУ ДПС у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 17.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17.02.2022.

У судовому засіданні 17.02.2022 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просить у задоволені позову відмовити повністю.

17.02.2022 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

На підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу

України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями та на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 3862 від 14.11.2018 року проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2017р. платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 .

За наслідками перевірки складено акт №10/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2019 року, який направлено ОСОБА_1 відповідно до рекомендованого поштового відправлення №217 та не отримано ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

За результатами перевірки встановлено порушення: пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VІ (зі змінами та доповненнями), в результаті донараховано військового збору за 2017р. у сумі 8748,05грн.; пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 ПКУ не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017р.; пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПКУ, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 104 976,57 грн.

За результатами перевірки винесено наступні податкові повідомлення-рішення: податкове повідомлення-рішення № від 22.09.2019 року щодо застосування штрафних санкцій за платежем «податок на доходи фізичних осіб» у сумі 170,00 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 22.09.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 104 976,57 грн. та штрафні санкції у розмірі 26 244,14 грн.; податкове повідомлення-рішення № від 22.09.2019 року, яким визначено грошове зобов`язання з військового збору у сумі 8 748,05 грн. та штрафні санкції у розмірі 2 187,01 грн.

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями № , № та від 22.02.2019 та податковою вимогою форми Ф від 19.06.2019 № 21026-50/828 на загальну суму 156785,43 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Відповідно до пп. д 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України (у редакції, що діяла у 2016 році), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 ПК України (у редакції, що діяла у 2016 році), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Відповідно до Закону України від 25.12.2015 №928-VIII Про державний бюджет України на 2016 рік мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року встановлена у розмірі 1378 гривень.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Судом встановлено, що 27.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 35 000,00 дол.США, гривневий еквівалент 169 711,50 грн. строком до 27.06.2023.

Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, кредит надається для придбання нерухомого майна, а саме: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно із повідомленням про анулювання боргу від 16.05.2017 року №24-1-62/37 станом на 16.05.2017 року, яке як стверджує позивач у позовній заяві він отримав під розписку, банк сповістив, що за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 38 198,72 доларів США 72 центів, що складає 1 011 194,49 грн. АТ «УкрСиббанк», як кредитор, у повідомленням про анулювання боргу від 16.05.2017 року, з метою виконання пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ, також повідомив, що банком прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.06.2008 року, а саме:

- суми основного боргу (кредиту) 22 061,21 доларів США, що складає 584 003,18 грн.

АТ «УкрСиббанк», як кредитор, повідомляє що банком прийнято рішення про

анулювання боргу, а саме:

- суми процентів 8 637,51 дол. США, що складає 228 651,71 грн.

- суми штрафних санкцій, які підлягають стягненню на підставі судового рішення у

сумі 4 868,90 грн.

АТ «УкрСиббанк», у повідомленням про анулювання боргу від 16.05.2017 року, повідомлено позичальника, що відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПКУ анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитором) є доходом, отриманим як додаткове і Вам необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Тож, кредитором анульовано ОСОБА_1 саме основну суму боргу (кредиту) платника податку за кредитним договором № 0 від 27.06.2008, яка в розумінні пп. д 164.2.17 пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 ПК України є доходом, отриманим у вигляді додаткового блага.

Отже, враховуючи обізнаність позивача зі змістом абз. д п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України та зважаючи на те, що прощена сума 584 003,18грн. не має складових та є заборгованістю лише за тілом кредиту за договором №0 від 27.06.2008, банком чітко визначено зміст і складові прощеної позивачу суми заборгованості, яка є об`єктом оподаткування ПДФО.

Щодо посилань позивача на п.8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09 квітня 2015 року, положення якого набрали чинності 7 травня 2015 року, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наведені норми також вказують на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням є доходом такого платника. Визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, кредитор в свою чергу має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку. Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми основного боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку, в тому числі і військового збору.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 826/6896/17, від 1 жовтня 2019 року № 826/4578/17, від 29 січня 2019 року № 821/707/17, від 10 квітня 2020 року №500/583/19

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що чинне на час виникнення спірних правовідносин законодавство чітко визначало, що сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року не є додатковим благом, у силу визначеного пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України правового врегулювання, однак необхідною передумовою є саме зміна валюти кредитування. Доказів того, що така умова мала місце, або що позивачу відмовлено банком у застосуванні такої умови сторонами не надано, а судом не встановлено.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 5 листопада 2019 року у справі №821/465/17.

Відтак, слід визнати законним та обґрунтованим донарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 104 976,57 грн. та штрафні санкції у розмірі 26 244,14 грн., визначені у податковому повідомленні-рішенні № від 22.09.2019 року.

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування та сплати військового збору, а саме: 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 Податкового кодексу України. Об`єктом оподаткування резидента є: - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); - іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України

Суд, з підстав викладених вище, дійшов висновку про наявність у позивача оподатковуваного доходу відповідно до положень ст. 163 ПК України, тож нарахування суми військового збору в розмірі 8 748,05 грн. та штрафних санкцій у розмірі 2 187,01 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 22.09.2019 слід визнати законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.120.1. ст. 120 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки позивачем не подано до контролюючого органу податкову декларацію, то накладення штрафу в розмірі 170 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 22.09.2019 є законним та обґрунтованим.

Згідно з пунктами 3,4 розділу IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 року за №508/26953, зі змінами та доповненнями, у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, орган доходів і зборів надсилає вимогу про її сплату.

Згідно п.п. 14.1.175 п.14.1 ст.14 ПКУ, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Податковий борг, у розмірі 156 785,93 грн. в адміністративному та/чи судовому порядку не оскаржувався, а отже вважався узгодженим. У встановлений законом строк зазначені суми ОСОБА_1 не були сплачені та набули статусу податкового боргу.

На підставі вищезазначеного та згідно ст. 59 ПКУ платнику податків, в автоматичному режимі, була сформована податкова вимога форми «Ф» №21026-50/828 від 19.06.2019 року та аправлена на адресу: АДРЕСА_1 , яка була повернута до податкового органу з приміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Більш того, до сектору з правових питань, службовим листом від 26.02.2021 року за № 1330/08-01-13-04, було передано матеріали для направлення до Запорізького окружного адміністративного суду позову про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у розмірі 156 785,93 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року по справі №280/4494/21 позов про стягнення коштів за податковим боргом та вилучення готівки задоволено у повному обсязі. У зв`язку з відсутністю подання апеляційної скарги боржника, 03.09.2021 року рішення набрало законної сили.

Щодо посилань позивача на допущені процедурні порушення при проведенні перевірки суд зазначає таке.

Так, згідно із інформації відділу Державного реєстру ДФС України (Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів) встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 у 2017р. отримано дохід у сумі 584 003,18 грн. від ПАТ «УКРСИББАНК» 3 за ознакою доходу 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Кодексу) (підпункт 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу)».

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2017 року в сумі 584 003,18 грн., контролюючим органом направлено лист від 02.07.2018р. №19107/10/08-01-50-02. на адресу ПАТ «УКРСИББАНК».

ПАТ «УКРСИББАНК», супровідним листом від 27.07.2018р. №14-2-02/34604/1, надано інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів за ознакою «126».

З метою з`ясування адреси реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , контролюючим органом направлено запит до сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області. Відповідно до інформації, наданої сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області встановлено, що гр. ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Контролюючим органом, платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , на поштову адресу, надіслано лист - запрошення до Вознесенівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області №4048/14/08-01-50-02 від 31.05.2018 року, для надання декларації про доходи одержані за ознакою 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо» за період з 01.01.2017р. по 31.12.2017р. Лист №4048/14/08-01-50-02 від 31.05.2018 року повернувся, у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Про проведення позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 15.11.2018р. №882/10523/14/08-01-13-05-09, яке направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 15.11.2018 року.

Копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки від 14.11.2018 року №3862 направлено поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 15.11.2018 року.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно абз.6 п. 42.4 ст. 42 ПК України (в редакції чинній на момент направлення наказу, акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Доказів того, що позивач офіційно повідомляв контролюючий орган про зміну податкової адреси суду не надано.

Тому, посилання позивача про допущені процедурні порушення при проведенні перевірки суд відхиляє як необґрунтовані.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що контролюючим органом правомірно були нараховані грошові зобов`язання з ПДФО та військовому збору, а також застосовано штрафні санкції за неподання звітності за оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на пункт 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), суд дійшов висновку, що відповідач, законно прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відтак підстави для їх скасування суд не вбачає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, код в ), третя особа - Акціонерне товариство „УкрСиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андрєєвська, 2/12, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та вимоги, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.05.2022.

Суддя Л.Я. Максименко