Справа № 804/16463/15
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2022-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 804/16463/15
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. (суддя Юрков Е.О.) по справі за позовом Приватного підприємства «Антал» до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, як відокремленого підрозділу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень

В С Т А Н О В И В:

21.12.2015 р. ПП «Антал» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Верхньодніпровської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, де просили визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 07.12.2015 р. № про визначення суми грошового зобов`язання на суму 807 744 грн, в т.ч. за платежем податок на прибуток 538 496 грн та штрафними санкціями 269248 грн та № про визначення суми грошового зобов`язання на суму 850 257 грн, в т.ч. за платежем податок на додану вартість 566 838 грн та за штрафними санкціями 283 419 грн.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. адміністративний позов задоволений повністю.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 р. Постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. залишена без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2021 р. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2016 р. та Ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2016 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.07.2021 р. допущено заміну первісного відповідача - Верхньодніпровську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне Управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. адміністративний позов задоволений.

Рішення суду мотивоване тим, що висновки акту перевірки від 20.11.2015 р. в частині нереальності правовідносин з ТОВ «Газукраїна-2020» не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а позивач підтвердив реальне здійснення господарських операцій з придбання товару, їх використання в господарській діяльності, підтверджено виконання умов укладеного договору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. скасувати та ухвали нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що вироком суду, який набрав законної сили, встановлено, що дії осіб не були спрямовані на реальне настання наслідків, а лише, на формування первинних документів за наслідками неіснуючих операцій.

На апеляційну скаргу відповідача позивачем наданий відзив, де просили рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу, представники позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Дослідивши матеріали, докази по справі, та вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що основним видом господарської діяльності ПП «Антал» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

В період з 26.10.2015 р. по 13.11.2015 р. посадовими особами Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання ПП «Антал» вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014 р., валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013р. по 31.12.2014 р., за результатами чого 20.11.2015 р. складений акт №1178/04-16-22/25017898, де зафіксовані виявлені порушення, зокрема:

- п.п.14.1.36, п. 14.1 ст. 14, п.п.138.1.1 п.138.1 ст. 138 ПК України, в результаті чого донарахований податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1302222 грн. в т.ч. за 2013 рік у сумі 1302222 грн.,

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого донарахований податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1373760 грн., в т.ч.: за лютий 2013 р. у сумі 204485 грн; за березень 2013 р. у сумі 113658 грн.; за травень 2013 р. у сумі 140950 грн.; за червень 2013 р. у сумі 107745 грн.; за жовтень 2013 р. у сумі 399370 грн.; листопад 2013 р. у сумі 44791 грн.; за грудень 2013 р. у сумі 136771 грн.; за січень 2013 р. у сумі 225990 грн.,

- п.1 ст.120 ЗК України, ст.2, ст. 269, ст.271, ст.274, ст. 285 ПК України, в результаті чого підприємством занижене податкове зобов`язання з земельного податку на 2013 рік на суму 1089,67 грн. та на 2014 рік на суму 1089,67 грн. за рахунок не проведення нарахування плати за землю.

Відповідно висновків акту перевірки, позивачу донараховані податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1302 222 грн та податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1 373 760 грн та дані висновки стосувалися взаємовідносин ПП «Антал» з ТОВ «Газукраїна 2020» та ТОВ «Торговий дім Ветек».

Не погодившись з висновками акта перевірки №1178/04-16-22/25017898 від 20.11.2015 року, ПП «Антал» подало заперечення до Верхньодніпровської ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, але за результатами розгляду заперечення, відповідачем з урахуванням пояснень та первинних документів наданих позивачем до розгляду, наданий висновок про виявлені порушення за результатами планової документальної перевірки, викладений в наступній редакції:

- п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст. 138 ПК України, в результаті чого донарахований податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 538496 грн. в тому числі за 2013 рік у сумі 538496 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого донарахований податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 566838 грн., в тому числі: за лютий 2013 р. у сумі 204485 грн; за березень 2013 р. у сумі 113658 грн.; за квітень 2013 р. у сумі 33333 грн.; за травень 2013 р. у сумі 107617 грн.; за червень 2013 р. у сумі 107745 грн.;

- п.1 ст.120 ЗК України, ст.2, ст.269, ст.271, ст.274, ст.285 ПК України, в результаті чого підприємством занижене податкове зобов`язання з земельного податку на 2013 рік на суму 1089,67 грн. та на 2014 рік на суму 1089,67 грн. за рахунок не проведення нарахування плати за землю.

Листом від 07.12.2015 р. № 2308/10/04-16-22 «Про внесення змін до відповіді на заперечення до акту перевірки ПП «Антал» від 20.11.2015 р. №1178/04-16-22/25017898" Верхньодніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області внесені зміни до листа від 03.12.2015 р. №2267/04-16-22 «Про результати розгляду заперечень до акту перевірки ПП «Антал» від 20.11.2015 р. №1178/04-16-22/25017898", а саме: слід читати:

«Висновки за результатами планової документальної перевірки викласти в наступній редакції, а саме: перевіркою встановлені порушення ПП «Антал»:

- п.п.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4 ст. 138 ПК України, в результаті чого донарахований податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 538496 грн., в тому числі за 2013 рік у сумі 538496 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого донарахований податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 566838 грн., в тому числі: за лютий 2013 р. у сумі 204485 грн; за березень 2013 р. у сумі 113658 грн.; за травень 2013 р. у сумі 140950 грн.; за червень 2013 р. у сумі 107745 грн.;

- п.1 ст.120 ЗК України, ст.2, ст. 269, ст.271, ст.274, ст. 285 ПК України, в результаті чого підприємством занижене податкове зобов`язання з земельного податку на 2013 рік на суму 1089,67 грн. та на 2014 рік на суму 1089,67 грн. за рахунок не проведення нарахування плати за землю.

Судом встановлено, що на підставі акту перевірки №1178/04-16-22/25017898 від 20.11.2015 року Верхньодніпровською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 07.12.2015 р. прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» № , чим збільшена сума грошового зобов`язання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» на 538 496,00 грн. - за основним зобов`язанням, та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 269 248,00 грн.;

- форми «Р» № , чим збільшена сума грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» у розмірі 566 838,00 грн. - за основним платежем, та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 283 419,00 грн.

Таким чином встановлено, що за результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки частково змінені та суми донарахувань зменшилися за рахунок підтверджень відповідачем реальності господарських операцій з ТОВ «Торговий Дім Вітек», в зв`язку з чим оскаржувані ППР стосуються, лише, правовідносин ПП «Антал» з ТОВ «Газукраїна 2020».

З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2012 р. між ПП «Антал», як покупцем та ТОВ «Газукраїна-2020», як постачальником, укладений договір поставки нафтопродуктів № 2307/12-И-1, де постачальник зобов`язався передати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар на умовах Договору.

На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем до перевірки надані первинні бухгалтерські документи, а також документи на перевезення та реалізацію нафтопродуктів, а саме: специфікації до Договору поставки нафтопродуктів, видаткові накладні, рахунки на оплату, залізничні накладні, паспорти на бензин та топливо дизельне, сертифікати відповідності, акти приймання нафтопродуктів за кількістю, податкові накладні, платіжні доручення, накладні, довіреності на отримання нафтопродуктів, акти списання, акти звіряння взаємних розрахунків, рахунки фактури, акти здачі прийняття робіт, відомості подачі і уборки вагонів під погрузку та вигрузку, договори обов`язкового страхування відповідальності суб`єктів перевезення небезпечних вантажів на випадок настання негативних наслідків під час перевезення небезпечних вантажів, товарно транспортні накладні.

Таким чином висновки перевірки щодо відсутності специфікацій до договору поставки не відповідають дійсності, оскільки такі специфікації надавалися на кожну поставку товару.

Також встановлено, що до перевірки був наданий журнал реєстрації довіреностей на отримання ТМЦ, і перевіркою встановлено, що в журналі відсутні дані щодо виписаних довіреностей на отримання ПММ, транспортування яких здійснюється залізничним транспортом, в зв`язку з чим порушений Порядок застосування довіреностей на отримання ТМЦ, що регулюється Інструкцією 99.

Однак, судом встановлено, що згідно договору №ГІОЦ 4356-ЦСК/АС/11, укладеного 17.10.2011 р. між ПП «Антал» та ДП «ГІОЦ Укрзалізниці», позивач щорічно надає працівнику ОСОБА_1 засоби електронного цифрового підпису з формуванням та видачею сертифікатів ключів в електронній формі.

Також встановлено, що 03.09.2012 р. в зв`язку з впровадженням електронного документообігу на ДП «Придніпровська залізниця», ПП «Антал» працівнику ОСОБА_1 видана довіреність №29, чим надане право ОСОБА_1 на отримання вантажів, що прибувають на адресу ПП «Антал», оформлення документів на порожні та завантажені вагони, розкредитування перевізних документів, підписання облікових та накопичувальних карток, актів загальної форми, підписання всіх нормативних документів, передбачених правилами перевезення та Статутом залізної дороги України. Термін дії довіреності 3 роки.

Таким чином, судом встановлено, що для отримання вантажів від ТОВ «Газукраїна-2020» на станції призначення та в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 була видана відповідна довіреність, необхідність видачі окремої довіреності була відсутня.

Крім того, судом встановлено, що транспортування нафтопродуктів зі складу ПММ в м. Світловодськ до складу в м. Жовті Води відбувалося автомобільним транспортом на підставі договору № 8-1ЗТР про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ПП «Антал» та ПП «Еверест».

Судом встановлено, що до перевірки надавався даний договір разом з ліцензією на перевезення пасажирів та небезпечних вантажів серії АГ № 588769 від 06.04.2011 р, довідкою з ЄДРПОУ, свідоцтвом про державну реєстрацію та свідоцтвом про реєстрацію платника ПДВ.

Як слідує з матеріалів справи, надання послуг з перевезення підтверджується актами надання послуг та рахунками, згідно чого встановлено, що ПП «Антал» 19.02.2013 р. сплатило ПП «Еверест» за транспортні послуги м. Світловодськ м. Жовті Води 5760 грн.

Щодо зауваження стосовно не зазначення в ТТН підпису та прізвища особи, що відпустила товар, в наявності є лише штамп з написом ТОВ «Газукраїна-2020» суд зазначає, що ТТН не є документом первинного бухгалтерського обліку, що підтверджує обставини придбання та продаж товару, в зв`язку з чим при наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і використання у власній господарській діяльності, навіть ненадання ТТН не може бути підставою для визнання нереальною господарську операцію, а наявність окремих недоліків у складених документах, якщо вони не перешкоджають ідентифікації учасників операції та встановленню її змісту, не є підставою для висновку про недійсність таких документів.

Крім того, судом встановлено, що ТТН № 425 та № 426 від 19.02.203 р. заповнювалися вантажовідправником в пункті навантаження ТОВ «Газукраїна-20290» і позивач не може заповнювати графу «відпустив» в ТТН, оскільки не знає працівників складу ПММ.

Щодо складання актів суд зазначає, що відповідно «Інструкції з контролювання якості нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерством палива та енергетики України № 271/121 від 04.06.2007 р. встановлено, що « 6.1.6 У разі встановлення невідповідності якості нафти та/або нафтопродуктів, що надійшли, вимогам нормативних документів вантажоодержувач зупиняє подальше приймання і складає акт, у якому зазначає кількість нестандартної продукції і перелік показників якості, згідно з якими встановлено невідповідність якості вимогам нормативних документів. …6.1.19 За даними результатів випробувань складається акт приймання продукції за якістю (у день завершення приймання) за формою N 14-НК, у якому має бути вказано: - назва вантажоодержувача нафти та/або нафтопродукту і його місцезнаходження; номер і дата складання акта, місце приймання нафти та/або нафтопродукту, час початку і завершення приймання. У разі, коли приймання здійснено з порушенням термінів, в акті зазначається причина затримки і час її виникнення».

Згідно матеріалів справи встановлено, що оскільки по всіх поставках претензій до постачальника по якості придбаних нафтопродуктів не було, так як нафтопродукти мали сертифікати та паспорти якості, прибували за пломбами відправника, підстави для складання таких актів у позивача були відсутні.

Щодо відсутності в наданих до перевірки документах журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою №7-НП, суд зазначає, що згідно «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерство фінансів України № 88 від 24.05.1995 р. встановлено, що « 2.1. Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

2.2. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

…2.4. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

…Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо».

Оскільки журнали за формами № 6-НП та №7-НП не є первинними документами, так як не містять реквізитів, необхідних для первинних облікових документів, і відсутні дані щодо господарських операцій, тому дані журнали до перевірки не надавалися.

Щодо ненадання до перевірки довіреності представників вантажовідправника на право участі в прийманні нафтопродуктів за кількістю, суд зазначає, що відповідно «Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 281/171/578/155 від 20.05.2008 р. встановлено, що « 5.2.8 У разі встановлення нестачі нафти або нафтопродуктів з вини вантажовідправника, яка після списання природних втрат перевищує граничнодопустиме відхилення між результатами вимірювання маси нафти та нафтопродуктів вантажовідправником і вантажоодержувачем (якщо це обумовлено умовами договору), матеріально відповідальна особа припиняє їх приймання і негайно повідомляє про це керівника свого підприємства. При цьому матеріально відповідальна особа має забезпечити зберігання кількості одержаної нафти або нафтопродуктів, а також ужити заходів, що унеможливлюють погіршення їх якості. Одночасно з припиненням приймання вантажоодержувач зобов`язаний викликати представника вантажовідправника для участі в прийманні нафти або нафтопродуктів і складанні акта приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою N 5-НП, якщо інше не передбачено умовами договору. 5.2.10 …Представник вантажовідправника зобов`язаний мати довіреність на право участі в прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, що надійшла. …Вантажовідправник може уповноважити інших осіб на участь у прийманні нафти або нафтопродуктів за кількістю. У цьому разі на довірену особу видається довіреність. …5.2.12 Представнику, уповноваженому взяти участь у прийманні нафти та/або нафтопродуктів за кількістю, видається довіреність за підписом уповноваженої особи підприємства, скріплену гербовою печаткою підприємства».

Таким чином, судом встановлено, що лише у випадку встановлення нестачі нафти або нафтопродуктів, яка перевищує граничнодопустиме відхилення між результатами вимірювання маси нафти та нафтопродуктів вантажовідправником і вантажоодержувачем викликається представник вантажовідправника, якому і необхідна довіреність.

Судом встановлено, що ПП «Антал» при прийманні нафтопродуктів від ТОВ «Газукраїна-2020» жодного разу не встановив нестачі нафтопродуктів, тому відсутні і зазначені довіреності.

Крім того, з матеріалів справи слідує, що придбаний товар позивач реалізував через АЗС, що належать ТОВ «ГІГ» на підставі договору комісії № 2008/1 від 01.01.20078 р. на реалізацію ПММ та договору про надання послуг з реалізації ПММ № 2012/2 від 31.12.2011 р., укладеного з ТОВ «ГІГ», а також договорів поставки, укладених з КП «Виробниче житлово -ремонтно-експлуатаційне об`єднання» Жовтоводської міської ради»; ТОВ «Темп», ПКФ «Рубин», з ТОВ «Торговий дім Еко-Сервіс», ТОВ «Позитрон-GmbH», ТОВ «Восток-Руда», з ПП «Гідромонтаж», виконавчим комітетом Жовтоводської міської ради, ФГ «Нектар», КП «Желтоводсктеплосеть».

Стосовно посилання відповідача на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/3810/15-к від 09.04.2015 р. відносно директора ТОВ «Газукраїна-2020» ОСОБА_2 , яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 205 КК України суд зазначає, що даним вироком господарські операції, що здійснювалися між ПП «Антал» та ТОВ «Газукраїна-2020» не досліджувалися, доказів, що свідчили б про здійснення незаконних господарських операцій позивачем не встановлено, а обставини діяння ОСОБА_2 , встановлені вироком суду по кримінальній справі не можливо вважати обов`язковими при оцінюванні правомірності вчинення господарських операцій по даній справі.

Крім того, встановлено, що вирок датований 09.04.2015 р., при цьому правовідносини між позивачем та ТОВ «Газукраїна-2020» здійснювалися в період з 01.01.2013 по 31.12.2014 р. і матеріали справи не містять доказів, що позивач міг знати про протиправність дій свого контрагента, оскільки ТОВ «Газукраїна-2020» в зазначений період було зареєстровано як суб`єкт господарювання та на час здійснення господарських операцій будь яких вироків щодо цього контрагенту не було.

Також судом встановлено, що зазначений вирок не містить даних, що ТОВ «Газукраїна-2020» утворювалося в інтересах позивача та, саме, з позивачем укладені фіктивні договори.

Матеріали справи підтверджують, що господарські операції позивача з ТОВ «Газукраїна-2020» здійснювалися, про що свідчать первинні документи і матеріали справи не містять підтверджень, що під час укладання договорів та здійснення господарських операцій позивач міг знати про можливі порушення вказаним контрагентом податкового законодавства.

Статтею 90 КАС України передбачено, що « 1. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 2. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності».

Згідно статті 9 ч.4. КАС України встановлено, що «Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи».

А відповідно статті 90 КАС України « 4. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Крім того, статтею 242 КАС Укораїни передбачено, що « 1. Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

3. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи».

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів, що підтверджували б факт, що вчинення правочинів позивачем з контрагентом ТОВ «Газукраїна-2020» не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не доведена правомірність свого рішення щодо висновку у відносинах між позивачем та його контрагентом ТОВ «Газукраїна-2020».

Крім того, відповідно п.п.14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Положеннями пункту 138.1 статті 138 ПК України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті та інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності, зокрема, включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей чи послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Як вбачається з акту перевірки, взаємовідносини позивача з постачальником здійснювалися на підставі договору поставки нафтопродуктів, що підтверджується наданим до перевірки договором, а отриманий товар використаний позивачем у господарській діяльності, так як реалізований іншим контрагентам. Виконання договору підтверджене наданими до перевірки первинними документами.

Таким чином, судом встановлено, що під час перевірки позивач надав перевіряючим усі первинні документи, що підтверджують факт реального здійснення господарських операцій.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані, лише, про фактично здійснені господарські операції.

Крім того, суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суд враховує, що відповідно до вимог ст.77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 р. у справі № 826/11879/13-а (К/9901/4022/18).

Таким чином, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на податковий кредит та/або на бюджетне відшкодування, можуть бути застосовані, саме, до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що відповідачем, всупереч ст. 77 ч.2 КАС України, не доведено правомірність своїх рішень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись статтями ст.ст. 315,316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 р. залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня викладення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова