Справа № 400/13435/21
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 травня 2022 р. № 400/13435/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6,Миколаїв,54001,
треті особи:Новобузький відділ державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Героїв Небесної Сотні, 1А,Новий Буг,Баштанський район, Миколаївська область,55601,
про:визнання протиправними та скасування вимог від 12.08.19 № Ф-2068-51, від 10.02.20 № Ф-2068-51, від 03.02.21 № Ф-2068-51,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області від 12.08.2019 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 23785,08 грн, визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.02.2020 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 5508,36 грн, визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.02.2021 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 32280,38 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржувані вимоги від 12.08.2019, 10.02.2020, 03.02.2021 про сплату боргу є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки винесені безпідставно, враховуючи те, що позивач був зареєстрований СПД 02.11.2000 року, підприємницьку діяльність припинив 03.10.2001 року, а після припинення підприємницької діяльності перебував у трудових відносинах з різними підприємствами, установами.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свою позицію, вказав на безпідставність позовних вимог зважаючи на те, що платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці. Відповідно до інформаційної бази даних ІС "Податковий блок" ОСОБА_1 перебував на обліку у ГУ ДПС у Миколаївській області, за період з 2018 по 2021 роки за ним значиться борг зі сплати єдиного внеску.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій підтримує позовні вимоги та зазначає, що не є платником єдиного внеску, оскільки ще у 2001 році припинив підприємницьку діяльність, тому вимоги є безпідставними.

В судове засідання 31.03.2022 представники позивача та відповідача не з`явились.

Відповідно до регламенту, визначеного в ухвалі про відкриття провадження від 29.12.2021, суд повинен був розглянути справу 01.03.2022.

Але, у зв`язку з початком бойових дій на території України та м. Миколаєва зокрема, оголошення воєнного стану, суд не зміг дотриматися зазначених строків.

Суд розглянув справу 16.05.2022 в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований в статусі суб`єкта підприємницької діяльності.

12.08.2019 Головним управлінням ДФС виставлена вимога № Ф-2068-51 У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 23785,08 гривень на ім`я ОСОБА_1

10.02.2020 Головним управлінням ДПС виставлена вимога № Ф-2068-51 У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 5508,36 гривень на ім`я ОСОБА_1

03.02.2021 Головним управлінням ДПС виставлена вимога № Ф-2068-51 У про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 32280,38 гривень на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, врегульовані Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон).

Як вбачається з ч. 1 ст. 4 Закону, платниками єдиного внеску є: роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

В даній справі спірним є питання наявності у позивача статусу платника єдиного внеску відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону і, як наслідок, наявності обов`язку сплачувати єдиний внесок у мінімальному розмірі за період з 2018 по 2020 роки відповідно до оскаржуваних вимог за відсутності доходу від здійснення підприємницької діяльності.

01 липня 2004 року набрав чинності Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" N 755-IV (далі - Закон N 755-IV), яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до частини першої статті 42 Закону N 755-IV для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.

Згідно з пунктом 2 розділу VIII "Прикінцеві положення" цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності Законом № 755-IV передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01 липня 2004 року) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР - абзац сьомий частини першої статті 1 Закону № 755-IV) та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП - абзац дев`ятий частини першої статті 1 Закону № 755-IV).

Разом з тим, 03 березня 2011 року набрав чинності Закон України " Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання № 2390-VI (далі - Закон № 2390-VI), яким було внесено зміни до Закону № 755-IV.

Пунктами 2-4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2390-VI було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.

Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01 липня 2004 року, визначений пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 2390-VI, закінчився 03 березня 2012 року.

Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 року по справі № 260/81/19.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 набув статусу суб`єкта підприємницької діяльності та отримав відповідне свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи до 01 липня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом № 755-IV, але не звертався до державного реєстратора з реєстраційною карткою про включення відомостей про нього до ЄДР відповідно до вимог цього Закону.

Крім того, ОСОБА_1 у вересні 2001 року вирішив припинити підприємницьку діяльність, подав відповідну заяву до Баштанської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови Баштанської районної державної адміністрації від 03.10.2001 року № 263-Р скасовано державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 .

Зважаючи на вищенаведене, позивач припинив підприємницьку діяльність, а відтак суд дійшов висновку про те, що ГУ ДПС у Миколаївській області безпідставно здійснено нарахування позивачу єдиного внеску, а тому вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.08.2019, 10.02.2020, 03.02.2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Позов задовольнити.

Згідно з ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ухвали про відкриття провадження по справі від 29.12.2021 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення рішення.

За таких обставин відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України належна до сплати сума судового збору за подання цього позову в розмірі 908 грн підлягає відшкодуванню за рахунок Головного управління ДПС у Миколаївській області на користь держави (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106).

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області від 12.08.2019 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 23785,08 грн.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.02.2020 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 5508,36 грн.

4. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Миколаївській області від 03.02.2021 року за № Ф-2068-51 У про сплату боргу на суму 32280,38 грн.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) на користь держави (ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106. Код отримувача (код за ЄДРПОУ)37993783. Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Рахунок отримувача UA0026001 Код класифікації доходів бюджету 22030106) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко