Справа № 300/7288/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2022 р. справа № 300/7288/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) про визнання протиправною та скасувати відмову №8610-8020/С-02/8-0900/21 від 26.10.2021, у проведенні з 17.12.2020 перерахунку та виплати пенсії на підставі довідок №636, №637 від 17.12.2020, зобов`язання здійснити з 17.12.2020 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок №636, №637 від 17.12.2020, з урахуванням проведених платежів.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 300/464/21, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, з метою недопущення збільшення розміру пенсії, відповідач не врахував жодної довідки позивача про заробітну плату, відповідно у графі «заробіток» проставлено нулі. В подальшому, позивач звернулась до відповідача та надала копії довідок про заробітну плату із проханням врахувати їх при здійсненні перерахунку пенсії на підставі рішення суду, однак листом від 26.10.2021 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомлено позивача, що довідки №636, №637 від 17.12.2020 Чернелицькою селищною радою не можуть бути враховані для обчислення пенсії державного службовця, оскільки в них вказана заробітна плата особи місцевого самоврядування. Проте, на думку позивача, довідки про заробітну плату №636, №637 від 17.12.2020 видані Чернелицькою селищною радою мають бути враховані для обчислення пенсії оскільки в них зазначені складові заробітної плати секретаря селищної ради, який є прирівняним у даних правовідносинах до державного службовця. Крім того зазначений період роботи вже враховано до стажу державного службовця позивача, а їх неврахування призводить до неправомірного зменшення пенсії. З наведених підстав, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, визначеним статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків.
02.12.2021 позивачем зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки усунуто.
У зв`язку із усуненням позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 06.01.2022. Проти заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 300/464/21, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, при проведенні вищезазначеного перерахунку, позивачу не було враховано заробітну плату державного службовця, зазначену в довідках №636 та №637 від 17.12.2020 виданих Чернелицькою селищною радою, оскільки в них зазначені складові заробітної плати особи місцевого самоврядування (секретар селищної ради), а не державного службовця. Крім того, судовим рішенням не зобов`язано врахувати дані довідки для обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 , оскільки вимоги про зарахування заробітної плати зазначеної в довідках №636 та №637 від 17.12.2020, були передчасними та не підлягали задоволенню. Відтак, вимоги позивача заявлені у позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
26.01.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що довідки про заробітну плату №636, №637 від 17.12.2020 видані Чернелицькою селищною радою мають бути враховані для обчислення пенсії оскільки в них зазначені складові заробітної плати секретаря селищної ради, який є прирівняним у даних правовідносинах до державного службовця. Крім того зазначений період роботи вже враховано до стажу державного службовця позивача, а їх неврахування призводить до неправомірного зменшення пенсії. Зважаючи на викладене, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.
ОСОБА_1 , з метою переходу на пенсію на підставі Закону України Про державну службу, звернулася 17.12.2020 із відповідною заявою до відповідача (а.с.26-27).
Рішенням ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомлено позивачку, що період роботи з 04.07.2001 по даний час не може бути зараховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, оскільки вказана посада є посадою органу місцевого самоврядування. За даних умов, право на пенсію за віком у відповідності до Закону України Про державну службу відсутнє, оскільки станом на 17.12.2020 ОСОБА_1 не обіймає посаду державного службовця, то стаж державної служби складає 10 років 4 місяці (а.с.23-25).

Згідно рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 №300/464/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 24.12.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з 17.12.2020 на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням загального трудового стажу державного службовця понад 20 років станом на 01.05.2016. У задоволенні решти вимог позовної заяви, відмовити (а.с.28-31).

Крім того, висновками суду в адміністративній справі №300/464/21 встановлено, що посада секретаря виконкому сільської ради, відповідно до статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, пункту 2 Порядку №283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби та зазначено, що вимога про призначення пенсії виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно із довідками про складові заробітної плати за №636, №637 від 17.12.2020 є передчасною, так як відповідач в оскарженому рішенні не надавав ніякої, правової оцінки зазначеним довідкам та не відмовляв позивачу в їх зарахуванні, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 300/464/21, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, при проведенні вищезазначеного перерахунку, позивачу не було враховано заробітну плату, зазначену в довідках №636 та №637 від 17.12.2020 виданих Чернелицькою селищною радою.

Позивач 27.09.2021 звернулася з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання здійснити з 17.12.2020 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідок №636, №637 від 17.12.2020 (а.с.44-45).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянувши вищенаведене звернення, листом № 8610-8020/С-02/8- 09000/21 від 26.10.2021 повідомило позивача, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі № 300/464/21, відповідачем переведено позивача з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу". Однак, при проведенні вищезазначеного перерахунку, позивачу не було враховано заробітну плату державного службовця, зазначену в довідках №636 та №637 від 17.12.2020 виданих Чернелицькою селищною радою, оскільки в них зазначені складові заробітної плати особи місцевого самоврядування (секретар селищної ради), а не державного службовця. Крім того, судовим рішенням не зобов`язано врахувати дані довідки для обчислення розміру пенсії, оскільки вимоги про зарахування заробітної плати зазначеної в довідках №636 та №637 від 17.12.2020, є передчасним та не підлягають задоволенню. Відтак, у зв`язку з переведенням позивача на пенсію державного службовця розмір її пенсії зменшився та виникла переплата з 17.12.2020 в сумі 21 407,73 грн.

Вважаючи дії відповідача відносно визначення розміру пенсії державного службовця протиправними та такими, що порушують право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Суд, у відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи правову норму, яку слід застосувати до спірних правовідносин, зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року, передбачені розділом ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №889-VІІІ.

Як встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №300/464/21, яке набрало законної сили 07.07.2021, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 24.12.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести ОСОБА_1 з 17.12.2020 на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням загального трудового стажу державного службовця понад 20 років станом на 01.05.2016. У задоволенні решти вимог позовної заяви, відмовити (а.с.28-31).

Крім того, висновками суду в адміністративній справі №300/464/21 встановлено, що посада секретаря виконкому сільської ради, відповідно до статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, пункту 2 Порядку №283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби та зазначено, що вимога про призначення пенсії виходячи із заробітної плати державного службовця, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування згідно із довідками про складові заробітної плати за №636, №637 від 17.12.2020 є передчасною, так як відповідач в оскарженому рішенні не надавав ніякої, правової оцінки зазначеним довідкам та не відмовляв позивачу в їх зарахуванні, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Разом з цим, приписами частини 4 статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищенаведене, в межах розгляду даної справи, питання наявності підстав для призначення позивачу пенсії державного службовця чи правомірності зарахування стажу роботи ОСОБА_1 в органах місцевого самоврядування як стажу державної служби, не підлягають доказуванню та встановленню судом.

Відтак, право позивача на призначення пенсії на підставі Закону України "Про державну службу" захищено судовим рішенням від 23.03.2021 у справі №300/464/21.

Разом з тим, під час виконання рішення суду від 23.03.2021 у справі №300/464/21, виникло спірне питання щодо довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Обґрунтовуючи наявність підстав для обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії, представники відповідача у листі та у відзиві на позов, вказують, що позивачу не було враховано заробітну плату державного службовця, зазначену в довідках №636 та №637 від 17.12.2020 виданих Чернелицькою селищною радою, оскільки в них зазначені складові заробітної плати особи місцевого самоврядування (секретар селищної ради), а не державного службовця.

Суд не погоджується із такою позицією ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та зазначає наступне.

Згідно із статтею 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07 червня 2001 року за №2493-III (надалі, також - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Положення статей 2, 3 Закону №2493-III визначають, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону №2493-III (у редакції, чинній станом на 01.05.2016) пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону України Про державну службу в редакції Закону №889-VIII, визначено, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII від 10.12.2015.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про державну службу №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року за №283 затверджено порядок обчислення стажу державної служби (чинний до 01.05.2016, надалі, також - Порядок №283).

Абзацом 13 пункту 2 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно із пунктом 4 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України Про службу в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, до шостої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад, старост.

Відтак, відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статтею 14 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" та на виконання пункту 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", Міністерством соціальної політики України розроблено та наказом від 10.05.2017 за №750 затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад (надалі, також Порядок №750).

Пунктами 2 і 5 Порядку №750 передбачено, що довідка про заробітну плату для призначення пенсії (далі - довідка для призначення пенсії) відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу" видається особам, які мають право на призначення пенсії згідно з пунктом 3 Порядку №622.

Довідки для призначення пенсії видаються за формами довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затвердженими постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048 (надалі, також Постанови №3-1).

Так, згідно із пунктом 1 вищевказаної Постанови №1-3, нею затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII "Про державну службу" пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII "Про державну службу", що додаються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 для здійснення обчислення пенсії подано до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) №637 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від №636 від 17.12.2020, які у повній мірі відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, на яку вказує і сам відповідач (а.с.32-34).

На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відтак, на переконання суду всі відображені в довідках види оплати праці, - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями пункту 1 частини 1 статті 41 Закон №1058-ІV, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що рішенням суду від 23.03.2021 у справі №300/464/21, яким зобов`язано відповідача перевести ОСОБА_1 з 17.12.2020 на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням загального трудового стажу державного службовця понад 20 років станом на 01.05.2016, а також факт подання довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, встановленого зразка які відповідають формам однойменних довідок, затверджених постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3, суд дійшов висновку, що відмова №8610-8020/С-02/8-0900/21 від 26.10.2021, у проведенні з 17.12.2020 перерахунку та виплати пенсії на підставі довідок №636, №637 від 17.12.2020, не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті КАС України, а отже є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, в зв`язку із вищенаведеним, з метою запобігання порушення права позивача на належну їй пенсію, виходячи з принципу ефективності такого захисту, суд дійшов висновку, щодо необхідності зобов`язання відповідача провести з 17.12.2020 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу", на підставі довідок №636, №637 від 17.12.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Решта доводів сторін висновків суду та рішення по суті спору не змінюють.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач під час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений згідно квитанції №21193 від 14.11.2021 (а.с.1).

В свою чергу, у відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що представник позивача в адміністративному позові вказала про необхідність стягнення із відповідача понесених витрат на правову допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, поряд з іншим, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи(частина 5 ст. 134 КАС України).

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу подано:

- договір про надання правничої допомоги №280821-1 від 28.08.2021, за яким клієнтом визначена ОСОБА_1 , адвокатом Кушнір І.Р. (а.с.46-48);

- ордер серії ІФ №089861 (а.с.49);

- акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.11.2021 на суму 9000,00 грн (а.с.50);

- квитанції №0.0..1 від 30.12.2021, про оплату правової допомоги згідно договору про надання правничої допомоги №280821-1 від 28.08.2021 на суму 9000,00 грн (а.с.83).

Відтак, позивачем надані належні документи про понесення останнім витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн, що дає підстави для вирішення судом питання необхідності відшкодування таких витрат.

За змістом частини 9 статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року №5076-VI(далі Закон №5076-VI).

Згідно з положеннями статті 30 Закону №5076-VIгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Лавентс проти Латвії (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

В зв`язку із вищенаведеним, оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суті виконаних послуг, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 3000,00 грн, є співмірною із складністю цієї справи та з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Відтак, беручи до уваги принцип співмірності, напрацьовану правову позицію щодо аналогічних відносин Верховного Суду, а також виходячи із критеріїв, визначених частинами 3, 5 статті 134, частиною 9 статті 139 КАС України, суд вважає, що пропорційними, співмірними і обґрунтованими є витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Як наслідок, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підлягає стягненню понесені судові витрати по оплаті правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати відмову №8610-8020/С-02/8-0900/21 від 26.10.2021 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській, у проведенні з 17.12.2020 перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок про складові заробітної плати №636, №637 від 17.12.2020.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 17.12.2020, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про державну службу" з врахуванням довідок про складові заробітної плати №636, №637 від 17.12.2020 видані видані Чернелицькою селищною радою, із урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 сплачену нею суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитин Н.М.