Справа № 280/10869/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2022-05-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 травня 2022 року м. Дніпросправа № 280/10869/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року

в адміністративній справі №280/10869/21 за позовом ОСОБА_1 до Оріхівського відділу Державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №280/10869/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Оріхівського відділу Державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та неповне встановлення фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що відповідальність боржника у вигляді штрафу настає виключно у випадку невиконання рішення суду без поважних причин, при цьому державний виконавець зобов`язаний належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання. В даному випадку, на думку позивача, побачення з батьком, який вчиняв домашнє насилля, можуть завдати шкоди здоров`ю малолітніх дітей, тому позивач не має об`єктивної можливості виконати рішення суду.

ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому, зокрема, зазначив про те, що останнім часом діти вже почати розмовляти з батьком, оскільки останні бажають бачити свого батька та мати з ним контакт, тому доводи позивача у даній справі є необґрунтованими та безпідставними.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.08.2021 року державним виконавцем Оріхівського відділу Державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) прийнято виконавче провадження №66352410 відкрите за виконавчим листом №334/8619/18 виданим 02.08.2021 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя.

Так, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.10.2020 по справі №334/8619/18: зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_4 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено ОСОБА_4 спосіб участі у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- надати можливість ОСОБА_4 безперешкодно спілкуватися з дітьми засобами інтернет-зв`язку ввечері кожного дня протягом 20 хвилин, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей;

- надати можливість ОСОБА_4 безперешкодно спілкуватися з дітьми під час його перебування у місті Запоріжжі протягом одного тижня один раз на три місяці, - у будні дні з 17-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, у вихідні дні протягом чотирьох годин в період часу з 10-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, з можливістю вільного пересування по місту Запоріжжю, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей.

16.08.2021 на електронну пошту Оріхівського ВДВС надійшла заява-повідомлення представника стягувача за ВП №66352410 щодо невиконання боржником рішення, до якої додані скрин-копії листування ОСОБА_7 з боржником.

Строк на виконання рішення, встановлений боржнику у постанові про відкриття виконавчого провадження сплинув 16.08.2021, але перевірити його виконання не виявилось можливим, оскільки виходом за адресою боржника потрапити до під`їзду не вдалось, про що складено акт державного виконавця від 16.08.2021. На виклик до виконавця 16.08.2021 боржник не з`явився.

23.08.2021 від позивача надійшли письмові пояснення у виконавчому провадженні №66352410 від 02.08.2021, згідно яких встановлено, що позивач не прибув на виклик до виконавця 16.08.2021 у зв`язку з тим, що постанова про прийняття виконавчого провадження від 11.08.2021 та виклик отримані лише 17.08.2021. Також, у поясненні позивачка повідомила, що діти категорично не бажають бачитися з батьком та спілкуватись з ним через вчинення домашнього насилля, у випадку забезпечення з боку боржника примусового побачення дітей з батьком вона буде діяти всупереч їх волі, що, безумовно завдасть шкоди їх фізичному та психологічному здоров`ю, перешкод батькові у вихованні та спілкуванні з дітьми вона не чинила та не чинить, повідомила про звернення до Ленінського районного суду міста Запоріжжя із заявою про роз`яснення судового рішення. До пояснення боржник додала копію висновку психолога-психоаналітика від 02.08.2021 № 54, роздруківку з сайту Укрпошти щодо рекомендованого листа.

25.08.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкладення проведення виконавчих дій за ВП №66352410, якою встановлено строк на виконання рішення до 09.09.2021.

10.09.2021 позивачка прибула за викликом до державного виконавця та надала письмові пояснення, згідно яких неможливість виконання рішення суду є об`єктивною, ураховуючи стан дітей, вчинене домашнє насилля. Крім того, боржником повідомлено про звернення до Ленінського районного суду міста Запоріжжя із заявою від 23.08.2021 про відстрочення виконання рішення суду.

14.09.2021 стягувачу направлена вимога про надання інформації, чи чинила ОСОБА_8 перешкоди батькові, ОСОБА_7 , брати участь у виховання та спілкуванні з дітьми з дати отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження - 03.09.2021, а також, у разі наявності факту невиконання рішення суду зазначити, у чому полягало чинення перешкод з наданням документального підтвердження.

15.09.2021 на електронну пошту відповідача надійшло повідомлення представника стягувача за ВП № 66352410 щодо невиконання боржником рішення.

16.09.2021 державним виконавцем встановлено невиконання рішення боржником без поважних причин, про що складено акт державного виконавця.

21.09.2021 державним виконавцем винесена постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 1700 грн. за невиконання без поважних причин боржником рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною, якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Примірники постанови про накладення штрафу надіслані на адреси сторін за вих №25697, а також виклик боржнику на 05.10.2021 за вих № 25698 від 21.09.2021.

05.10.2021 позивачка прибула до відділу за викликом та надала письмові пояснення щодо причин невиконання рішення, зазначила, що не чинила і не чинить перешкод у спілкуванні дітей з батьком, неможливість виконання рішення обумовлена категоричним небажанням дітей спілкуватись з батьком, у тому числі засобами інтернет-зв`язку, чи здійснював стягувач відео-виклики з дати внесення постанови про накладення штрафу (24.09.2021) вона не пам`ятає, про що складено акт державного виконавця. Також у письмових поясненнях ОСОБА_9 повідомила, про призначення розгляду заяви про відстрочку виконання рішення на 07.10.2021.

З метою перевірки виконання рішення, 06.10.2021 за вих № 27087 стягувачу направлена вимога про надання інформації, чи чинила ОСОБА_8 перешкоди батькові, ОСОБА_7 , брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми з дати отримання боржником постанови про накладення штрафу від 21.09.2021, а саме: з 23.09.2021.

06.10.2021 на електронну пошту відповідача надійшли скрин-копії листування ОСОБА_7 з боржником, згідно яких стягувач здійснював відеовиклики з метою побачення з дітьми 29.09.2021, 30.09.2021, 03.10.2021, які залишились без відповіді.

07.10.2021 державним виконавцем встановлено повторне невиконання рішення боржником без поважних причин, про що складено акт державного виконавця.

07.10.2021 державним виконавцем винесена постанова про накладення на боржника штрафу в розмірі 3400 грн. за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Правомірність прийняття відповідачем постанови від 07.10.2021 про накладення штрафу у розмірі 3400 грн. є предметом судового розгляду у даній справі.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції зокрема виходив з того, що виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження № 66352410, виданий на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18, яке залишено без змін Запорізьким апеляційним судом 02 лютого 2021 року та, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню. При цьому, визначені позивачем підстави невиконання вимоги державного виконавця є формальними та бездоказовими.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон №1404-VIII.

Згідно із статтями 1, 5 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою, другою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 вказаного Закону).

Зі змісту статей 63, 75 Закону №1404-VIII вбачається, що визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Державний виконавець зобов`язаний перед застосуванням штрафних санкцій встановити, зокрема, наявність або відсутність поважності причин невиконання рішення і обов`язку виконати певні дії лише боржником.

Стаття 64-1 Закону №1404-VIII визначає порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною. Зокрема, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для застосування примусових заходів до боржника, на якого рішенням суду покладено обов`язок забезпечити побачення стягувача з дітьми, державний виконавець повинен здійснити перевірку виконання боржником цього рішення в порядку, що визначений таким рішенням.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для винесення постанови про накладення штрафу, передували акт державного виконавця від 07.10.2021 року, яким встановлено, що постановою державного виконавця від 21.09.2021 за невиконання без поважних причин рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною на боржника накладено штраф в сумі 1700 грн., зобов`язано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальності.

Так, згідно наданої стягувачем через свого представника інформації ОСОБА_2 вживав заходи щодо спілкування з дітьми шляхом здійснення відео викликів з мобільного телефону -29.09.2021 о 17:45; 30.09.2021 о 17:43, 03.10.2021 о 13:48, які залишились без відповіді, з чого слідує, що боржником, ОСОБА_8 , рішення суду яким зобов`язано ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_7 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з дати винесення постанови про накладення штрафу (21.09.20211 по дату закінчення строку (десять робочих днів з дати винесення постанови про накладення штрафу- 04.10.2021) не виконано повторно.

Також Актом зафіксовано, що згідно пояснення боржника від 05.10.2021 вона не чинила і не чинить перешкоди батьковім у спілкуванні з дітьми, неможливість виконання рішення виникла у зв`язку з негативним відношенням дітей до батька внаслідок його протиправної поведінки щодо неї та дітей, вчинення домашнього насильства, також зазначено, що вона, «як мама, перш за все повинна дбати про здоров`я свої малолітніх дітей, а враховуючи те, що побачення з батьком, який вчиняв домашнє насилля, можуть завдати шкоди здоров`ю дітей, що об`єктивно підтверджується висновком психолога» не має об`єктивної можливості виконати рішення суду.

Із зазначеного слідує те, що позивач не заперечує факт не виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18, натомість стверджує про наявність об`єктивних перешкод у його виконанні, а саме: наявність можливості завдання шкоди здоров`ю дітей внаслідок спілкування з батьком.

Проте, суд першої інстанції правильно вказав, що виконавчий документ, за яким відкрито виконавче провадження № 66352410, виданий на примусове виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18, яке залишено без змін Запорізьким апеляційним судом 02 лютого 2021 року та, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Згідно резолютивної частини рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18, суд вирішив: зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові ОСОБА_4 брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_4 спосіб участі у спілкуванні з дітьми ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

- надати можливість ОСОБА_4 безперешкодно спілкуватися з дітьми засобами інтернет-зв`язку ввечері кожного дня протягом 20 хвилин, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей;

- надати можливість ОСОБА_4 безперешкодно спілкуватися з дітьми під час його перебування у місті Запоріжжі протягом одного тижня один раз на три місяці, - у будні дні з 17-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, у вихідні дні протягом чотирьох годин в період часу з 10-00 години до 19-00 години в присутності матері та за попередньою домовленістю, з можливістю вільного пересування по місту Запоріжжю, з урахуванням режиму дня та стану здоров`я дітей.

Саме такий спосіб участі стягувача у спілкуванні з дітьми визначений судом з урахуванням насамперед інтересів дітей, позиції служби у справах дітей, бажання батька систематично спілкуватися з дітьми, позицію матері дітей та встановлені обставини щодо вчинення позивачем домашнього насильства, вікових особливостей дітей, ставлення дітей до батька та наявність між ними на теперішній час психоемоційних перешкод у спілкуванні.

Тобто, приймаючи рішення від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18 Ленінським районним судом м. Запоріжжя було досліджено психоемоційний стан дітей та враховано їх інтереси й вікові потреби, а тому ані Державний виконавець, ані боржник при виконанні рішення суду не можуть ставити під сумніви мотиви суду та вважати досліджені обставини суду хибними.

Доводи ж позивача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами та фактично свідчать про незгоду останнього з рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі № 334/8619/18, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Із аналізу вищенаведеного випливає те, що позивач без поважних причин не виконує рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2020 року у справі №334/8619/18, а тому постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3400 грн. відповідачем винесено у межах наданих повноважень та на підставі норм діючого законодавства.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову підлягає залишенню без мін.

Доводи апеляційної скарги позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року у справі №280/10869/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова