Справа № 420/14909/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/14909/21

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л. І. Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Піть І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мебельтрейд" до Київської митниці Держмитслужби, Київської митниці Держмитслужби, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ТОВ "Мебельтрейд" звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, Київської митниці Держмитслужби, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України в якому просить визнати протиправними та скасувати:

рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 року,

картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2021/00060 від 23.03.2021 року.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товару за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товару та не містять розбіжностей. Київська митниця не вказала на будь-які розбіжності чи ознаки підробки документів або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Мебельтрейд до Київської митниці Держмитслужби, Київської митниці Держмитслужби, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 року, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100380/2021/00060 від 23.03.2021 року задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Держмитслужби №UA100380/2021/00060 від 23.03.2021 року.

Стягнуто з Київської митниці Держмитслужби, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Мебельтрейд сплачений судовий збір у розмірі 4540 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що з наданих до митного оформлення не надано документів передбачених п.10 ст. 58 МК України (не підтверджено витрати на транспортування, навантаження, вивантаження, витрати на страхування). Апелянтом вказано, що в додатково поданих документах міститься лист ООО Экспоцентр Одесса з назвою «информация о цене», який не є експертним висновком та прийнятий митницею як довідковий документ, натомість відсутній висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Не відображення використання торговельної марки «Carveli», як складової вартості товару, також свідчить, на думку Митниці про відсутність документального підтвердження декларантом відомостей щодо складових митної вартості.

Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю, яка міститься в спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи, встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим.

Відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», враховуючи рішення Ради суддів України від 24.02.2022 року № 09, наказом голови П`ятого апеляційного адміністративного суду № 9-до/с від 28.02.2022 року, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів та працівників суду у П`ятому апеляційному адміністративному суді в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи, а тому сторін повідомлено про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження або у режимі відеоконференції про що вони повинні подати відповідні клопотання.

До суду апеляційної інстанції від апелянта надійшло клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції, будь-яких інших заяв або клопотань від сторін до суду не надходило, а тому розгляд справи проводиться у режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Мебельтрейд є юридичною особою, основним видом діяльності якого є оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям (КВЕД 46.47).

21 вересня 2020 року між ТОВ Мебельтрейд (покупець) та Beskidzkie Fabryki Mebli Sp. Z. O.O, Бельско-Бяла, Польща (продавець) укладено контракт №WP20-2, за умовами якого продавець продає, а покупець купує меблі (товар). Виробником товару є продавець. Покупець дозволяє продавцю використовувати торгівельну марку Carveli на яку він має юридичні права на безоплатній основі. Перелік найменувань, кількість, ціна і загальна вартість товару кожної поставки вказується в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Товар поставляється на умовах EXW Бельско-Бяла Польща, згідно правил Інкотермс 2010. Умови окремих поставок можуть бути змінені за згодою обох сторін і повинні бути зазначені в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Умови оплати кожної поставки вказуються в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Сторони погодили можливість передоплати (авансів) до кожної поставки та можливість наявності двох видів додаткових угод до кожної поставки: додаткової угоди про аванс та додаткової угоди про умови поставки товару. При цьому, аванс покупець може сплачувати на підставі додаткової угоди без зазначення переліку найменувань, кількості, ціни, загальної вартості товару і умов поставки; а остаточний розрахунок відбувається на підставі додаткової угоди, в якій вказуються всіх вищезазначені дані для даної поставки (в рахунок сплачений аванс) (аркуші справи 25-26).

18 січня 2021 року між ТОВ Мебельтрейд (покупець) та Beskidzkie Fabryki Mebli Sp. Z. O.O, Бельско-Бяла, Польща (продавець) укладено додаткову угоду № 3 до контракту № WP20-2 від 21.09.2020 року.

19.01.2021 року між ТОВ Мебельтрейд (покупець) та Beskidzkie Fabryki Mebli Sp. Z. O.O, Бельско-Бяла, Польща (продавець) укладено додаткову угоду №4 до контракту № WP20-2 від 21.09.2020 року.

З метою митного оформлення товару за вищевказаним контрактом, 18.03.2021 року декларантом до Київської митниці Держмитслужби подана митна декларація №UА100380/2021/078288, в якій митна вартість визначена за основним методом за ціною контракту №WP20-2 від 21.09.2020 року.

Під час здійснення Київською митницею Держмитслужби контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу відповідача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом за вищезазначеною митною декларацією встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості, та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, відповідно до п. 2 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 Покупець дозволяє продавцю використовувати торгівельну марку Carveli на яку він має юридичні права, при цьому, витрати за використання торгівельної марки Carveli документально не підтверджено жодним документом з наданих. В наданому прайс-листі від 12.01.2021 року б/н вказані ціни на умовах EXW Bielsko-Biala, що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції необмеженому колу зацікавлених осіб. Також не відображено використання торгівельної марки Carveli, як складової вартості товару. Відповідно до умов п. 4 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 зазначені різні види розрахунків оплата за товар 1) 100% передоплата до прибуття товару; 2) можлива оплата частинами; 3) передбачена оплата з включенням суми авансового платежу. Однак інвойс від 10.03.2021 року №FE/71/1/03/2021 не містить порядку, умов та терміну оплати. Надані платіжні документи SWIFT за сумами не відповідають жодному зазначеному у контракті способу розрахунків, також у SWIFT від 02.03.2021 року наявне посилання на додаток до контракту №4 від 19.01.2021 року, який взагалі відсутній у документах, наданих до митного оформлення. Тобто надані відомості про переказ коштів по системі SWIFT не підтверджують числового значення складових митної вартості. Отже, надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Декларанту запропоновано відповідно до ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються на умовах, визначених договором (угодою, контрактом), рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні на попередні поставки та подібні документи, банківські платіжні документи щодо оплати за товар); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (контракт на перевезення, заявку на перевезення, акт виконаних робіт, рахунок на оплату транспортних послуг); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу митного органу декларантом надіслано повідомлення від 22.03.2021 року №22/03 про надання пояснень та необхідних додаткових документів, які підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена, або підлягає сплаті за цей товар

Однак, на думку митного органу, подані позивачем разом з митною декларацією документи містили зазначені вище розбіжності, а тому Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 року за другорядним методом визначення митної вартості резервним методом.

Не погоджуючись з правомірністю рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, товариство оскаржило їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, а відмова відповідача у розмитненні товару за митною декларацією є не правомірною, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначається ч.2 ст.53 МК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).

Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

З наведеного вбачається, що митний орган, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте, такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

При цьому, в розумінні наведених статей МК України, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи, зазначені у ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної ТОВ Мебельтрейд митної вартості товару заявленому у спірному випадку до декларування, митниця посилається на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності.

Зокрема, у п.33 рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 року митницею зазначено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на визначення митної вартості, та документи не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, зокрема, відповідно до п. 2 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 Покупець дозволяє продавцю використовувати торгівельну марку Carveli на яку він має юридичні права, при цьому, витрати за використання торгівельної марки Carveli документально не підтверджено жодним документом з наданих. В наданому прайс-листі від 12.01.2021 року б/н вказані ціни на умовах EXW Bielsko-Biala, що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції необмеженому колу зацікавлених осіб. Також не відображено використання торгівельної марки Carveli, як складової вартості товару. Відповідно до умов п. 4 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 зазначені різні види розрахунків оплата за товар 1) 100% передоплата до прибуття товару; 2) можлива оплата частинами; 3) передбачена оплата з включенням суми авансового платежу. Однак інвойс від 10.03.2021 року №FE/71/1/03/2021 не містить порядку, умов та терміну оплати. Надані платіжні документи SWIFT за сумами не відповідають жодному зазначеному у контракті способу розрахунків, також у SWIFT від 02.03.2021 року наявне посилання на додаток до контракту №4 від 19.01.2021 року, який взагалі відсутній у документах, наданих до митного оформлення. Тобто надані відомості про переказ коштів по системі SWIFT не підтверджують числового значення складових митної вартості. Отже, надані до митного оформлення документи не містили достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Тому, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Декларанту запропоновано відповідно до ч. 2, 3 ст. 53, ст. 54 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються на умовах, визначених договором (угодою, контрактом), рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні на попередні поставки та подібні документи, банківські платіжні документи щодо оплати за товар); ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (контракт на перевезення, заявку на перевезення, акт виконаних робіт, рахунок на оплату транспортних послуг); висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання митного органу з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, декларантом наданий до митних органів контракт, інвойс, прас-листи, пакувальні листи, бухгалтерська виписка, додаткові угоди № 3, №4, інформація про ціну, платіжні доручення, довідку про транспортно-експедиційні послуги та інші.

В свою чергу, як вже зазначалося, апелянтом в спірному рішенні вказано, що відповідно до п. 2 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 Покупець дозволяє продавцю використовувати торгівельну марку Carveli на яку він має юридичні права, при цьому, витрати за використання торгівельної марки Carveli документально не підтверджено жодним документом з наданих.

Відповідаючи на такий довід, колегія суддів звертається до пункту 1.2 контракту № WP20-2 від 21.09.2020 року, п. 2 додаткової угоди від 18.01.2021 року №3 за змістом яких Покупець (ТОВ «Мебельтрейд») дозволяє Продавцю використовувати торгівельну марку «Carveli» на яку він має юридичні права на безоплатній основі. В ціну придбаного товару входить використання торговельної марки «Carveli».

Відповідно до приписів пункту 1 частини 10 статті 58 Митного кодексу України наведені витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості, та, відповідно, вони не можуть вплинути на правильність визначення позивачем митної вартості товарів, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Щодо посилань митного органу на те, що в наданому прайс-листі від 12.01.2021 року б/н вказані ціни на умовах EXW Bielsko-Biala, що суперечить суті прайс-листа, як пропозиції необмеженому колу зацікавлених осіб, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з наданих ТОВ Мебельтрейд до митного оформлення документів чітко вбачають умови поставки товару.

Так, згідно п. 3 додаткової угоди від 19.01.2021 року № 4 до контракту № WP20-2 від 21.09.2020 року продавець зобов`язується поставити вказаний в п. 1 товару на умовах EXW Бельско-Бяла до 31 березня 2021 року (аркуші справи 62-63).

При цьому, копії пакувального листа, комерційної пропозиції, прайс-листа, інвойсу надавались декларантом ТОВ Мебельтрейд до митного оформлення.

Копію додаткової угоди № 4 позивач надав відповідачу разом з повідомленням від 22.03.2021 року №22/03.

Згідно загальноприйнятої світової практики, прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що прайс-лист - це документ інформаційного характеру, який містить список цін та слугує способом для продавця розповсюджувати інформацію про товар, та за жодних умов не може бути первинним документом для визначення митної вартості товару, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо посилання митного органу як в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару так і в апеляційній скарзі на те, що відповідно до умов п. 4 наданої додаткової угоди від 21.09.2020 року №3 зазначені різні види розрахунків оплата за товар 1) 100% передоплата до прибуття товару; 2) можлива оплата частинами; 3) передбачена оплата з включенням суми авансового платежу, однак інвойс від 10.03.2021 року №FE/71/1/03/2021 не містить порядку, умов та терміну оплати. Надані платіжні документи SWIFT за сумами не відповідають жодному зазначеному у контракті способу розрахунків, також у SWIFT від 02.03.2021 року наявне посилання на додаток до контракту №4 від 19.01.2021 року, який взагалі відсутній у документах, наданих до митного оформлення. Тобто надані відомості про переказ коштів по системі SWIFT не підтверджують числового значення складових митної вартості, то колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 контракту №WP20-2 передбачено умови оплати. Так, у кожної поставки вказуються в додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього контракту. Сторони погодили можливість передоплати (авансів) до кожної поставки та можливість наявності двох видів додаткових угод до кожної поставки: додаткової угоди про аванс та додаткової угоди про умови поставки товару. При цьому, аванс покупець може сплачувати на підставі додаткової угоди без зазначення переліку найменувань, кількості, ціни, загальної вартості товару і умов поставки; а остаточний розрахунок відбувається на підставі додаткової угоди, в якій вказуються всіх вищезазначені дані для даної поставки (в рахунок сплачений аванс)

Відповідно до п. 4 додаткової угоди №3 від 18.01.2021 року умовами оплати 100% передоплати до прибуття товару в пункт призначення. Можлива оплата частинами. В оплату за товар вказаний в п. 1 цієї додаткової угоди враховується аванс, сплачений по додатковій угоді №2 від 13 січня 2021 року в сумі 13200 злотих.

Копію додаткової угоди № 4 позивач надав відповідачу разом з повідомленням від 22.03.2021 року №22/03.

Отже, саме зовнішньоекономічним контрактом та додатковими угодами до нього встановлено порядок здійснення розрахунків між продавцем та покупцем.

Колегія суддів зазначає, що умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 17.04.2018р. по справі №815/329/17 та від 26.11.2020р. по справі №540/2455/19.

Також, колегія суддів зазначає, що інвойс, також відомий як рахунок, рахунок-фактура та накладна це супровідний документ у комерційній практиці, що надається продавцем покупцеві і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставляються покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага тощо), умови постачання і відомості про постачальника та одержувача.

Так, інвойс від 10.03.2021 року №FE/71/1/03/2021 містить дані які наведені вище. При цьому чинним законодавством не передбачено, що інвойс повинен містити інформацію стосовно умов оплати товару.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.

Зі змісту платіжних документів SWIFT вбачається, що у них зазначено що розрахунок здійснено відповідно до контракту № WP20-2, додаткових угод №2, 3, 4, дату операції, суму операції та найменування банку відправника і банку отримувача тощо, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Постанови НБУ від 28.07.2008 № 216 «Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України».

При цьому платіжне доручення № 90 по додатковій угоді №2 від 13 січня 2021 року в сумі 13200 злотих є авансом, оскільки як вже зазначалося п. 4 додаткової угоди №3 від 18.01.2021 року умовами оплати 100% передоплати до прибуття товару в пункт призначення. Можлива оплата частинами. В оплату за товар вказаний в п. 1 цієї додаткової угоди враховується аванс, сплачений по додатковій угоді №2 від 13 січня 2021 року в сумі 13200 злотих, а отже доводи апелянта, що платіжні документи SWIFT за сумами не відповідають жодному зазначеному у контракті способу розрахунків є безпідставними.

Також, про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року (справа №826/9719/16, провадження №К/9901/16498/18).

Наступним доводом апеляції є ненадання декларантом рахунку на оплату транспортних послуг.

Оцінюючи такий довід скаржника слід вказати наступне.

За правилами частини 2 статті 53 Митного кодексу України експортна декларація країни відправлення та висновок експертної організації не є документами, які обов`язково подаються для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

На підтвердження транспортних витрат до митного оформлення декларантом надавались міжнародна товаротранспортна накладна від 10.03.2021 року (а.с.41).

На підтвердження понесених транспортно-експедиторських витрат ТОВ «Мебельтрейд» надало довідку від 11.03.2021, про що, зокрема, безпосередньо зазначено в оскаржуваній картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення (а.с.66).

Верховний Суд в постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначив, що законом не визначено докази, виключно якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення. За таких обставини такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.

Отже, відсутні підстави вважати про відсутність документів про оплату транспортних послуг.

Стосовно доводів відповідача про ненадання декларантом висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, то суд вважає їх безпідставними, так як такі документи згідно ч.2 ст.53 МК України не є обов`язковими, а враховуючи, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, не містили розбіжностей та/або явних ознак підробки, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів, зокрема і перелічених вище.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надав всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових документів не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.

Відсутність визначених Митницею додаткових документів не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за першим методом, що підтверджується наданими до митного оформлення основними документами. Неподання декларантом зазначених документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.

Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.

У зв`язку з цим, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Однак, рішення про коригування митної вартості товару не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару UA100380/2021/010002/2 від 23.03.2021 митниця обмежилася лише посиланням на МД 100380/2020/723615 від 28.12.2020 та на МД 100380/2020/723182 від 23.12.2020 в якості інформації щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, (пункт 71) Європейським судом з прав людини викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень та розкрито елементи змісту «доброго врядування». Зокрема, зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

При коригуванні органом доходів і зборів митної вартості товарів декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до ЄАІС ДФС товариства не має, доступ є тільки у митного органу.

Позбавлення позивача права доступу до митної декларації, яку використовувала Митниця при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є порушенням принципу змагальних процесів, на що неодноразово звертає увагу в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини. Зокрема, Суд звернув увагу на важливість змагальних процесів у справах, у яких матеріали, подані незалежним представником національних юридичних послуг у справі, не були завчасно представлені на розгляд сторін, позбавляючи їх можливості відповіді на них (Вермелен проти Бельгії, § 33; Лобу Машаду проти Португалії, § 31; Ван Орсховен прот Бельгії, § 41; Ґоч проти Туреччини, §§ 55-56; Кресс проти Франції, § 76; Іммебль Груп Коссер проти Франції, § 26).

У справі «Кресс проти Франції» ЄСПЛ наголошує, що повинні бути досліджені обставини, за яких відбулися провадження, а саме, чи було провадження змагальним і чи відповідало принципу рівності сторін для того, щоб з`ясувати чи виникла проблема через поведінку сторони чи ставлення держави, або законодавство, що застосовується у даному випадку.

Наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості заявленій товариством, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Не наведення у спірному рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та позбавляє декларанта права спростувати наведену митним органом інформацію.

Ще одна обставина, яка на думку митного органу, впливає на митну вартість товарів, зазначена у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, а саме: відповідно до положення статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі, оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості товару (під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції).

Проте, колегія суддів вважає такі посилання митниці безпідставними, оскільки митним органом не наведено обставин та не надано доказів, яким чином документи, які були надані позивачем, порушують чи не відповідають вимогам вказаної статті. Окрім того, у відповідності до положень Митного кодексу України, застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, можливе лише у разу, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст.58-63 цього кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 4.09.2018р. у справі за №814/2659/16, від 24.01.2019р. у справі за №804/3893/17.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товарів, що ввозяться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 17 травня 2022 року.

Головуючий: О.В. Лук`янчук

Судді: А.І. Бітов

І.Г. Ступакова