Справа № 420/27580/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом Виробничо-комерційної фірми АГРОМАРІН до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 321491 від 13.12.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ч. 1 абз. 3 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначено відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників, а не до власників транспортного засобу. Вимоги щодо обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті встановлює Положення № 959, згідно приписів якого обов`язкове страхування поширюється на працівників транспортних підприємств, безпосередньо зайнятих на транспортних перевезеннях (водіїв). Разом з тим, ВКФ АГРОМАРІН не є транспортним підприємством, водій підприємства здійснював доставку працівників ВКФ АГРОМАРІН з роботи, тобто не надавав транспортні послуги за плату. Крім того, під час зупинки 10.11.2021 року транспортного засобу ВКФ АГРОМАРІН державним інспектором акт у присутності водія не складався, у зв`язку з чим він не міг з ним ознайомитися та відповідно відмовитися від підпису.

Представниками відповідачів відзив на позовну заяву до суду не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 04 січня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 14 березня 2022 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області, розпочато розгляд справи № 420/27580/21 спочатку.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді в період з 27.04.2022 року по 13.05.2022 року включно у відпустці, в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду ухвалено в перший робочий день.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

10 листопада 2021 року державним інспектором складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 316296, згідно якого було перевірено транспортний засіб MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ВКФ АГРОМАРІН та виявлено порушення ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт», зокрема під час перевезення пасажирів за власними потребами, відповідність за яке, передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» (перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 39 цього Закону, а саме відсутній поліс обов`язкового страхування на водія) (а.с. 13).

13 грудня 2021 року Південним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», винесено постанову № 321491 та застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000, 00 грн. (а.с. 18).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ч. 12 ст. 6 ЗУ «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно ст. 34 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, згідно приписів абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники, зокрема під час перевезення пасажирів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху пасажир - особа, яка користується транспортним засобом і перебуває в ньому, але не причетна до керування ним.

Як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого здійснювався контроль, належить ВКФ АГРОМАРІН (а.с. 12).

При цьому, 29.11.2017 року ВКФ АГРОМАРІН видано наказ № 117-од, згідно якого організовано доставку працівників до місця роботи і назад власним транспортом ВКФ АГРОМАРІН, для перевезення працівників використовується, зокрема, мікроавтобус MERCEDES-BENZ, номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 22-23).

Тобто, 10.11.2021 року, під час здійснення перевірки, водій ВКФ АГРОМАРІН здійснював перевезення пасажирів за власний кошт підприємства, а тому з урахуванням приписів ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» ВКФ АГРОМАРІН є автомобільним перевізником.

Згідно акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 316296 від 10.11.2021 року було встановлено перевезення пасажирів за відсутності на момент перевірки документів визначених ст. 39 цього Закону, а саме відсутній поліс обов`язкового страхування на водія (а.с. 13).

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи на перевезення пасажирів автобусами для власних потреб: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на автобус, список пасажирів, яких перевозять, завірений підписом перевізника, інші документи, передбачені законодавством України. Документи для водія юридичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Згідно ст. 12 ЗУ «Про автомобільний транспорт» страхування на автомобільному транспорті здійснюється відповідно до законодавства.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), встановлюють Правила дорожнього руху.

Згідно п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Таким чином, Правилами дорожнього руху чітко визначено необхідність водію мати при собі чинний страховий поліс, який, з урахуванням приписів ЗУ «Про автомобільний транспорт», повинен мати водій юридичної особи на перевезення пасажирів легковими автомобілями для власних потреб.

В той же час, з акту перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 316296 від 10.11.2021 року вбачається, що водій ВКФ АГРОМАРІН не мав при собі під час перевезення пасажирів страхового полісу. При цьому, вказані обставини не спростовані представником позивача, ВКФ АГРОМАРІН.

Суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача на Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затверджене постановою КМУ від 14.08.1996 року № 959, оскільки з акту перевірки не вбачається, що саме невиконання приписів вказаного положення слугувало підставою для притягнення ВКФ АГРОМАРІН до відповідальності.

Також, суд не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що акт від 10.11.2021 року складено без присутності водія, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин до позовної заяви не додано.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких підстав, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, винесено постанову № 321491 від 13.12.2021 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову виробничо-комерційної фірми АГРОМАРІН (, адреса місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. Новомосковська дорога, 23) до Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4), Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса місцезнаходження: 03135, м. Київ, проспект Перемоги, 14), Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області (адреса місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) про визнання протиправною та скасування постанови № 321491 від 13.12.2021 року, в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.