Справа № 160/1709/22
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2022 року Справа № 160/1709/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 3-Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 3-Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи в період навчання у Професійно-технічному училищі № 62 з 01.09.1992 року по 22.03.1996 року по професії «Електрослюсар підземний, машиніст електровоза підземний», період роботи у Донецькому виробничому об`єднанні по видобутку вугілля шахтоуправління «Червона зірка» з 01.04.1996 року по 19.05.1997 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті, період проходження строкової військової служби з 26.05.1997 р. по 13.11.1998 р., період навчання професії «Гірник з ремонту гірничих виробок» з 15.02.1999 р. по 21.04.1999 р., та період роботи у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 01.06.2014 р. по 07.11.2017 р. в якості прохідника з повним робочим днем у шахті;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до заяви про призначення пенсії від 09 липня 2021 року.
В обґрунтування позивних вимог позивач посилається на те, що при зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йому було протиправно відмовлено в призначенні пенсії за недостатністю пільгового стажу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі №160/1709/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
17.03.2021 Дніпропетровським окружним адміністративним судом від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області отримано відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить суд відмовити в їх задоволенні.
Відповідач вважає безпідставними позовні вимоги. В підтвердження правомірності своїх дій в частині не зарахування до пільгового стажу періоду навчання позивача і періоду проходження строкової військової служби, відповідач посилається на наступні норми.
Відповідно до п. «в» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується військова служба та перебування в партизанських загонах з`єднання, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби. При цьому, ст. 2 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» і ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам до загального трудового стажу, до стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом «д» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Виходячи з наведених норм відповідачем-2 спірні періоди навчання і період проходження строкової служби зараховані до загального страхового стажу і не можуть бути зараховані до пільгового.
Довідка від 01.03.2016 №16-59/1 ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» не містить відомостей щодо правонаступництва Донецького ВО по видобутку вугілля шахтоуправління «Червона зірка», відомостей необхідних для підтвердження пільгового стажу, а тому стверджує відповідач, не може бути підставою для зарахування періоду роботи позивача з 01.04.1996 по 19.05.1997.
Відповідач-2 вважає також правомірними свої дії в частині не зарахування до пільгового стажу період роботи з 01.06.2014 по 07.11.2017, оскільки у довідці від 15.01.2019 №36 вказаний період роботи, взагалі відсутній.
Крім того, відповідач-2 вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання Пенсійний фонд призначити, пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не підлягає задоволенню, оскільки судом не може прийматися відповідне рішення, зважаючи на те, що це буде втручанням в дискреційні повноваження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відзив на позовну заяву надійшов 07.04.2022 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Відповідач-1 звертає увагу на те, що не приймав рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Відповідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 (в редакції постанови ПФУ від 16.12.2020 №25-1). Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Доводи відповідача щодо не зарахування певних періодів роботи до пільгового стажу позивача аналогічні доводам відповідача-2.
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відзив на позовну заяву не надало.
Судом встановлено наступні обставини, які підтверджені матеріалами справи:
09.07.2021 позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.07.2021 №90 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

За розрахунками Пенсійного органу страховий стаж особи становить 22 р.9 м. 11 д., з них, стажу роботи на підземних і відкритих гірничих роботах за списком робіт і затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994 - 24 р. 11 м. 14 д. (з урахуванням до даного стажу за кожний повний рік роботи за провідними професіями - 1 рік 3 місяці; а також з урахуванням періодів навчання за професією та військової служби).

До пільгового стажу не зараховано період навчання з 15.02.1999 по 21.04.1999,оскільки відсутні підтверджуючі документи про присвоєння кваліфікації та роботи в особливо важких та шкідливих умовах праці.

12.08.2021 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

За вказаною заявою 19.08.2021 за №890 було прийнято рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким також було відмовлено у призначенні пенсії.

Згідно рішення пільговий стаж ОСОБА_1 складає 16 р.3 м.

До пільгового стажу не зараховано:

-період роботи з 01.04.1996 по 19.05.1997 на посаді електрослюсаря підземного, оскільки у довідці від 01.03.2016 №16-59/1, яка видана ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» зазначено, що дане підприємство не є правонаступником прав і зобов`язань підприємства, які передані на зберігання;

-період навчання по професії «Гірник з ремонту гірничих виробок» з 15.02.1999 по 21.04.1999, оскільки у довідці від 15.01.2019 №36,яка видана ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», не відображено оплату праці по підземному тарифу.

В подальшому у відповідь на звернення позивача від 30.09.2021 з питання пенсійного забезпечення листом від 01.11.2021 №38460-30863/Г-01/8-0400/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області роз`яснило, що до пільгового стажу не зараховано:

-період роботи з 01.04.1996 по 19.05.1997, оскільки у пільговій довідці від 01.03.2016 №16-59 ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» зазначено, що дане підприємство є зберігачем архівних документів і не є правонаступником прав і зобов`язань підприємств, які передали на зберігання документи;

-період навчання за професією гірник з ремонту гірничих виробок, оскільки у довідці від 15.01.2019 №36 ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», період навчання зазначено з 15.02.199 по 21.09.1999.

Позивач не згоден з підставами відмови в призначенні йому пенсії, вважає рішення органів Пенсійного фонду протиправними, такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного:

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон України № 1058-IV).

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Позивач звертає увагу на те, що відповідачем безпідставно і незаконно не зараховано до пільгового стажу наступні періоди:

-період навчання у професійно-технічному училищі №62 з 01.09.1992 по 22.03.1996 по професії «Електрослюсар підземний, машиніст електровоза»;

-період роботи з 01.04.1996 по 19.05.1997 на посаді електрослюсаря підземного;

-період навчання по професії «Гірник з ремонту гірничих виробок» з 15.02.1999 по 21.04.1999;

-період проходження військової служби з 26.05.1997 по 13.11.1998;

-період роботи у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 01.06.2014 по 07.11.2017 прохідником з повним робочим днем у шахті.

Частиною 3. ст. 114 Закону України №1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Аналогічні положення містяться в ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Статтею 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 підтверджується, що в період з 01.09.1992 по 22.03.1996 позивач навчався в ПТУ №62 по спеціальності «Електрослюсар підземний, машиніст електровоза».

Відповідно до п. 8. Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

На підтвердження навчання за спеціальністю у вказаний період позивач також надав копію диплому ДГ №020758.

Згідно ст. 17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Професійно-технічне училище відповідного профілю віднесений ст. 18 Закону до закладів професійної (професійно-технічної) освіти .

Випускнику закладу професійної (професійно-технічної) освіти, якому присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень "кваліфікований робітник", видається диплом, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.16 Закону «Про професійно-технічну освіту»).

Частиною 1 ст. 38 Закону передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до записів трудової книжки 01.04.1996 позивач був прийнятий електрослюсарем підземним. Перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців, а тому вказаний період безпідставно не зарахований до пільгового стажу

Крім того, до пільгового стажу підлягає зарахуванню період навчання позивача по професії «Гірник з ремонту гірничих виробок» з 15.02.1999 по 21.04.1999, який підтверджується записами трудової книжки та свідоцтвом №252, відповідно до якого позивач здобув третій тарифно-кваліфікаційний розряд по професії «Гірника з ремонту гірничих виробок» (курсова підготовка).

За ст. 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту» до закладів професійної (професійно-технічної) освіти належить також навчально-курсовий комбінат

Особі, яка опанувала курс професійного (професійно-технічного) навчання і успішно пройшла кваліфікаційну атестацію, видається свідоцтво про присвоєння або підвищення робітничої кваліфікації, зразок якого затверджується Кабінетом Міністрів України.(ч. 3 ст. 16 Закону України «Про професійно-технічну освіту»).

Відповідно до запису №7 трудової книжки позивач 11.05.1999 переведений гірником з ремонту гірничих виробок 3 розряду з повним робочим днем в шахті.

Отже, і вказаний період навчання підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Стосовно зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.04.1996 по 19.05.1997 на посаді електрослюсаря підземного.

Записами №2 і №3 трудової книжки позивача підтверджується, що 01.01.1996 ОСОБА_1 був прийнятий електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем у шахті Шахтоуправління «Червона Зірка» Донецького виробничого об`єднання по видобутку вугілля відповідно до наказу №277 від 01.04.1996.

19.05.1997 ОСОБА_1 звільнений за ст. 36 п. 3 КЗпП України у зв`язку з призивом на військову службу відповідно до наказу №342к від 19.05.1997.

Професія «електрослюсар підземний у вказаний період відповідає Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. N 162.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.01.1992.

Пунктом 20.Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Записи трудової книжки не мають відомостей щодо результатів проведення атестації робочих місць за умовами праці, натомість відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів У країни від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Крім того, суд вважає можливим взяти до уваги довідку Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія» №16-59 від 01.03.2016 підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній .

Вказана довідка відповідає вимогам вищенаведеного п. 20 Порядку №637. Як зазначено в довідці ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» на підставі наказів Міністерства енергетики і вугільної промисловості України від 09.12.2011 №815, від 09.12.2011 №816 від 09.12.2011 №817 є зберігачем архівних документів по шахтоуправлінню «Червона Зірка». Тобто, в даному випадку підприємство виступає як архівна установа.

За змістом п. 1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідна уточнююча довідка ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» була прийнята в якості належного доказу і Верховним Судом в постанові від 23.12.2019 у справі №703/2689/16-а , в якій вказано, що колегія суддів не приймає доводів касаційної скарги, що уточнюючі довідки видані не правонаступником позивача, оскільки ДП Донецька вугільна енергетична компанія є зберігачем архівних документів ліквідованої шахти Червона Зірка саме зазначене підприємство має право надавати довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії на підставі наявних архівних документів.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення. Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 242/1484/17.

Підсумовуючи, суд приходить до висновку про зарахування вказаного періоду до пільгового стажу позивача.

При вирішенні питання щодо зарахування військової служби позивача з 26.05.1997 по 13.11.1998 до пільгового стажу роботи по професії електрослюсар підземний, суд виходить з наступного.

За записом трудової книжки №3 19.05.1997 позивач був звільнений у зв`язку із призовом на військову службу.

Відповідно до запису трудової книжки №4 в період з 26.05.1997 по 13.11.1998 позивач проходив службу в армії.

Частини 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Аналогічно, абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, виходячи з наведеної норми час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як слідує із записів трудової книжки, позивач до призову на військову службу 01.04.1996 був прийнятий електрослюсарем підземним.

Після завершення строкової військової служби в лавах Радянської армії 08.02.1999 позивач був прийнятий учнем гірника з ремонту гірничих виробок з повним робочим днем в шахті ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Таким чином, на момент призову на строкову військову службу позивач працював за професією, яка надає право особі на зарахування до пільгового стажу періоду проходження ним строкової військової служби, оскільки призов відбувався під час його роботи за спеціальністю, з огляду на що, суд вважає протиправною відмову відповідача у зарахуванні періоду проходження позивачем строкової військової служби до пільгового стажу позивача.

Позивач також просить зарахувати до пільгового стажу період його роботи у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 01.06.2014 по 07.11.2017.

Як вбачається з наданого до матеріалів справи розрахунку стажу цей період також не був зарахований відповідачами. Причини його не зарахування в оспорюваних рішеннях органів Пенсійного фонду також не наведені.

Відповідно до розрахунку стажу був зарахований період з 24.01.2005 по 31.05.2014 і надалі іде зарахований період з 27.06.2019 по 09.07.2021.

Дослідивши трудову книжку позивача суд встановив, що позивач до ДВАТ Шахтоуправління «Донбас» проходчиком 4 розряду з повним підземним робочим днем був прийнятий 24.01.2005 тимчасово відповідно до наказу №38к від 25.01.2005 (запис №15);

15.03.2005 позивач був зарахований до штату постійно відповідно до наказу №141к від 15.03.2005 (запис №16);

14.09.2005 позивач працював проходчиком 5 розряду з повним підземним робочим днем відповідно до наказу№ 484 к від 14.09.2005 (запис №17);

07.11.2017 позивач звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (запис №18).

Отже дійсно період роботи позивача з 01.06.2014 по 07.11.2017 за професією «проходчик», що внесена до розділу 1 підрозділу 1 код КП 1.1а Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, не врахований відповідачами і підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.

Як вже було зазначено вище недоліки по заповненню трудової книжки, зокрема за цей період покладаються на керівника підприємства, установи, організації, а отже позивачу протиправно не зараховано вказаний період до пільгового стажу.

Стосовно позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" згідно заяви про призначення пенсії від 09.07.2021.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Засіб правового захисту, що передбачений зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнято Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження- це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визнавати повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, суди не наділені повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України та не вправі підміняти собою держані органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

За приписами ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що зобов`язавши відповідача врахувати періоди роботи позивача до пільгового стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог.

В той же час ч. 2 ст. 9 КАС України врегульовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи наведене, а також дискреції пенсійного органу в питаннях призначення та нарахування пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню частково.

В прохальній частині позовної заяви позивач просить допустити негайне виконання рішення суду.

Підстави для негайного виконання рішення суду наведені у ч.1 ст. 371 КАС України.

Зокрема, за п. 1 вказаної статті негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

До позовних вимог позивача не включені вимоги виплати пенсії, що унеможливлює застосування вказаної правової норми.

Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №110 від 24.01.2022.

Сплачений судовий збір підлягає стягненню у сумі 496,20 грн. на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів 1,2, 3.

Керуючись статтями 139, 241, 243, 244-246, 250, 255,262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до 1- Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, 2-Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, 3-Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 16.07.2021 року № 90 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.08.2021 року № 90 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ) .зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) роботи в період навчання у Професійно-технічному училищі № 62 з 01.09.1992 року по 22.03.1996 року по професії «Електрослюсар підземний, машиніст електровоза підземний», період роботи у Донецькому виробничому об`єднанні по видобутку вугілля шахтоуправління «Червона зірка» з 01.04.1996 року по 19.05.1997 року на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем у шахті, період проходження строкової військової служби з 26.05.1997 р. по 13.11.1998 р., період навчання професії «Гірник з ремонту гірничих виробок» з 15.02.1999 р. по 21.04.1999 р., та період роботи у ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 01.06.2014 р. по 07.11.2017 р. в якості прохідника з повним робочим днем у шахті.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.07.2021 з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 165,40 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 165,40 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 165,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В.Врона