Справа № 580/10181/21
Суддя: Сергій ГАРАНЬ
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року справа № 580/10181/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Уманської міської ради, в якому просить:

- визнати протиправними та незаконними дії посадових осіб Уманської міської ради, які безпідставно відмовляють в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на рішення Уманської міської ради від 14.10.2014 №2.24-60/6, про накладення мораторію на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів;

- зобов`язати посадових осіб Уманської міської ради, надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га за адресою: АДРЕСА_1 . Проте відповідач листом від 25.10.2021 повідомив, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 №№2.24-60/6 накладено мораторій на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів для затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території.

Відповідач позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивачеві було правомірно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 №2.24-60/6 накладено мораторій на виділення та відведення земельних ділянок для проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування територій.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 звернувся до Уманської міської ради із заявою від 05.10.2021 щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач листом від 25.10.2021 №02-01/Ж-1336/9928 повідомив, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 №2.24-60/6 накладено мораторій на виділення та відведення земельних ділянок для проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування територій.

Не погоджуючись з такими діями позивач звернулася до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, ЗК України.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі, якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів (п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України).

Згідно абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм доводить, що громадяни можуть набувати право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності виключно за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Для цього такі громадяни мають звернутись з відповідним клопотанням до уповноважених органів. До клопотання додають визначені документи. Суб`єкт владних повноважень розглядає таке клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Водночас аналіз вищенаведених норм вказує на те, що законодавцем визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який розширеному трактуванню не підлягає.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Аналіз вищенаведених положень ЗК України та Закону №280/97-ВР свідчить про те, що питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмова у його наданні належить до компетенції органу місцевого самоврядування, а надання дозволу або відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки оформляється індивідуальним правовим актом - рішенням ради.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач розглянувши заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 , листом від 25.10.2021 №02-01/Ж-1336/9928 повідомив, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 №2.24-60/6 накладено мораторій на виділення та відведення земельних ділянок для проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування територій.

Отже, фактично позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою у зв`язку із накладенням мораторію на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів для затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території, відповідно до рішення Уманської міської ради від 14.10.2014 № 2.24-60/6.

Оскільки відповідачем на сесії ради не розглядалась заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва, тому суд дійшов висновку визнати протиправною бездіяльність відповідача з розгляду такої заяви позивача.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання Уманської міської ради, надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 , суд зазначає, таке.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним.

Зобов`язання судом відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Під час розгляду справи судом встановлено, що листом від 25.10.2021 №02-01/Ж-1336/9928 позивача повідомлено, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 №2.24-60/6 накладено мораторій на виділення та відведення земельних ділянок для проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування територій.

Тобто відповідачем, за наслідками розгляду заяви позивача від 05.10.2021 не приймалось рішення, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, що як наслідок позбавляє суд можливості встановити відсутність підстав для відмови у видачі дозволу, які передбачені законом.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача на черговій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 (від 05.10.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти одне із рішень у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, та не надав доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для його розподілу згідно зі ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Уманської міської ради, яка полягає в неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 (від 05.10.2021) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Уманську міську раду () на черговій сесії розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 05.10.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального гаражного будівництва орієнтовною площею 0,0021 га. за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти одне із рішень у відповідності до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Сергій ГАРАНЬ