Справа № 580/2118/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху

16 травня 2022 року справа № 580/2118/22
м. Черкаси
Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Гаврилюк В.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Черкаської обласної військової адміністрації, Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач-1), Черкаської обласної військової адміністрації (далі відповідач-2), Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Черкаській області (далі відповідач-3), Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі відповідач-4), в якому позивач просить:

- зобов`язати Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Код ) відшкодувати мені, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), вартість транспортного засобу марки СІТROЕN ВЕRLINGО, номер кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , яка складає відповідно до висновку експертного дослідження 120530,00 (сто двадцять тисяч п`ятсот тридцять гривень, 00 копійок);

- зобов`язати Черкаську обласну військову адміністрацію () повернути ОСОБА_1 транспортний засіб марки СІТROЕN ВЕRLINGО, номер кузова: НОМЕР_2 , реєстраційний номер: НОМЕР_3 , по завершенню військового стану;

- стягнути з відповідачів: Головного управління Національної поліції в Черкаській області () та Черкаської обласної військової адміністрації (), Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (), Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію за моральну шкоду завдану протиправними діями у розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок);

- стягнути з відповідачів: Головного управління Національної поліції в Черкаській області () та Черкаської обласної військової адміністрації (), Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (), Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору та витрати які були понесені на правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень, 00 копійок).

Під час вивчення позовної заяви, суддя з`ясував, що вона не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

У позовній заяві без зазначення номера від 05.05.2022 (вх. № 13270/22 від 10.05.2022 Черкаського окружного адміністративного суду) позивач зазначає відповідачами Черкаський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Черкаську обласну військову адміністрацію, Головне управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Черкаській області, Головне управління Національної поліції в Черкаській області, однак позовні вимоги заявляє лише до Черкаського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Черкаської обласної військової адміністрації.

Утвердження правової держави відповідно до положень ст. 1, другого речення ч. 3 ст. 8, ст. 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень ст. 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин 1, 2 статті 55 Конституції України, ст. 2 КАС України.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту адміністративним судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень під час здійснення владних управлінських функцій прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Зміст адміністративного позову це адресоване адміністративному суду прохання позивача процесуально-правового характеру задовольнити його вимогу до відповідача. За своєю суттю це бажаний для позивача спосіб захисту адміністративним судом прав, свобод чи інтересів, які він вважає порушеними.

Відповідач суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

У позовній заяві не зазначено чітко зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів. Зокрема, у позовній заяві відсутні будь-які доводи стосовно допущення кожним із відповідачів порушень закону під час здійснення владних управлінських функцій щодо позивача, не зазначено, які саме його права, свободи чи інтереси порушені відповідним суб`єктом владних повноважень.

Крім того, прохальна частина позовної заяви не містить вимог, які б узгоджувались із обґрунтуваннями позову, викладеними у її описовій частині.

Отже, вимоги позивача не відповідають наведеним приписам процесуального закону, а тому позивачу слід уточнити позовні вимоги з посиланням на Конституцію та Закони України, які саме дії кожного із відповідачів у межах його компетенції, він вважає неправомірними.

Також, відповідно до частини 3 статті 161 вказаного Кодексу до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір від 08.07.2011 № 3674-VI (далі-Закон України № 3674-VI).

Стаття 2 вказаного Закону передбачає, що платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а немайнового - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік від 02 грудня 2021 року № 1928-IX, установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб на одну особу в розрахунку на місяць: з 1 січня - 2481 гривня.

З огляду на заявлення у позові вимог майнового (зобов`язати відшкодувати вартість транспортного засобу в сумі 120530,00 грн та стягнення моральної шкоди в сумі 100000,00 грн) і немайнового характеру (зобов`язати повернути транспортний засіб), з урахуванням ціни позову, ставкою судового збору за його подання є 3197,70 грн.

Суддя врахував, що у позовній заяві позивач заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору до часу прийняття рішення (далі клопотання), яке мотивоване скрутним матеріальним становищем у зв`язку із введенням воєнного стану. Позивач посилається на висновок торгово-промислової палати від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суддя врахував, що викладені норми ст. 8 Закону № 3674-VI не пов`язують введення у країні воєнного стану із необхідністю прийняття судом рішення про відстрочення сплати судового збору.

При цьому, поданий позивачем лист торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 стосується того, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є надзвичайною обставиною для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору окремим податковим чи іншим зобов`язанням, виконання якого настало за умовами договору, контракту, угоди тощо, та стало неможливим.

Водночас, предмет даного позову не стосується виконання договірних зобов`язань, а тому суд вважає необґрунтованим посилання позивача на вищевказаний лист торгово-промислової палати України.

Обов`язок сплати судового збору передбачає гарантування принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду, а надання переваг у відстроченні його сплати окремим особам є порушенням такого принципу.

Така позиція була висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19.

Отже, наявності визначених ст. 8 Закону № 3674-VI умов для відстрочення позивачеві сплати судового збору не доведено, а тому відповідне клопотання не може бути задоволене.

?Відповідно до частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 160, 169, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки шляхом:

- надання доказів сплати судового збору у належному розмірі;

- приведення позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши в ній чіткий та зрозумілий зміст позовних вимог до кожного із відповідачів та виклад обставин відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надання копій приведеної у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України позовної заяви відповідно до кількості учасників справи.

Роз`яснити позивачеві, що встановлений в даній ухвалі строк на усунення недоліків може бути продовжений відповідно до вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК