Справа № 580/9102/21
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року справа № 580/9102/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку, в якій просить:

- визнати протиправним наказ від 23.07.2021 №134 в частині виплати одноразової грошової допомоги по звільненню за 25 календарних років позивачу;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2007 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.07.2018 із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місця);

- зобов`язати відповідача внести зміни до наказу №134 від 23.07.2021 в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивача, а саме за 27 календарних років;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 календарні роки;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця);

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.07.2021 із застосуванням березня 2018 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) №134 від 23.07.2021 був виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 23.07.2021. При звільненні позивача з військової служби відповідач виплатив позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років. Натомість загальна вислуга років позивача складає 27 повних років. Крім цього, відповідач в період з 01.12.2015 по 23.07.2021 не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року. Позивач вважає виплату одноразової допомоги за 25 календарних років замість 27 років та невиплату індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 23.07.2021 із застосуванням базового місяця січня 2008 року протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 02.12.2021 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що абзацами 1, 4, 6 п. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення виключно за кожний повний календарний рік, а не загальної вислуги з урахуванням пільгової вислуги, яка враховується при призначенні пенсії. Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення зазначив, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових бюджетів усіх рівнів за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати, що роз`яснено в листах Міністерства соціальної політики №220/5140 від 04.07.2017 та №78/0/66-17 від 08.08.2017. Відповідач фінансується виключно за рахунок Державного бюджету, підприємницької діяльності не здійснює, власних коштів не має, проведення індексації грошових доходів населення, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, здійснюється у межах фінансових ресурсів, тобто у межах коштів, передбачених на ці цілі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» виплата індексації грошового забезпечення не передбачалась. Відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/1485 від 26.03.2018 у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди не передбачено. З 01.04.2018 по 23.07.2021 позивачу виплачувалась індексація грошового забезпечення. Щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як базового місяця зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 09.12.2015 Урядом фактично запропоновано у грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс цін для проведення індексації грошового забезпечення. Тобто, вказаною постановою не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено базовий місяць (січень 2016 року). З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 08.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом начальника Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) №134 від 23.07.2021 був виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 23.07.2021.

Згідно наказу №134 від 23.07.2021 вислуга років позивача становить: календарна 25 років 07 місяців 09 днів; пільгова 02 роки 00 місяців 26 днів; загальна 27 років 08 місяців 05 днів; передбачено виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 календарних років.

06.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 23.07.2021.

Відповідач листом №77/фес/2042 від 20.10.2021 повідомив позивача, що індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена з березня 2018 року по день виключення зі списків особового складу. У 2016-2017 роках та по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась через відсутність фінансування та кошторисних призначень для виплати індексації. Виплата індексації за минулі періоди чинним законодавством не передбачена. Індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 позивачу виплачена, проте надати підтверджуючі документи можливість відсутня, оскільки справи за 2015 рік здано до Державного галузевого архіву МОУ.

Вважаючи, що відповідач протиправно виплатив одноразову грошову допомогу по звільненню виходячи із 25 календарних років вислуги замість 27 років, та протиправно не виплачував індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 23.07.2021, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011) визначено, що військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно частини 2 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 03.07.2001 визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. (далі Закон №1282).

Статтею 4 Закону №1282 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 6 Закону №1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003. (далі Порядок №1078) і поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 11 Порядку №1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Позивач зазначає, що за грудень 2015 року йому не була виплачена індексація грошового забезпечення.

Проте, відповідач у листі №77/фес/2042 від 20.10.2021 зазначає, що індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 31.12.2015 позивачу була виплачена.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач стверджує, що нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року, отже обов`язок щодо відсутності нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року в даному випадку покладається на позивача. Проте позивач не надав доказів на підтвердження невиплати йому індексації грошового забезпечення за грудень 2015 року, відтак, всупереч частині 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів обставину, на яку посилається.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за грудень 2015 року задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 суд зазначає таке.

Так, згідно з листом відповідача №77/фес/2042 від 20.10.2021 підставою невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року була відсутність фінансування та кошторисних призначень для виплати індексації.

Суд не погоджується з вказаними доводами відповідача з огляду на наступне.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідний рік.

Згідно з п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень ст. 9 Конституції України, та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Кечко проти України» зауважив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Оскільки реалізація позивачем права на отримання індексації грошового забезпечення базується на нормах, передбачених Законом №1282 та Порядком №1078, які є чинними, посилання відповідача на відсутність бюджетних призначень є необгрунтованим.

Отже відповідачем протиправно було не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, тому позовні вимоги щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про застосування січня 2008 року як базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення суд зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає з таких підстав.

Так, законодавчо визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ, статтею 9 Закону № 2011-ХІІ, пунктом 2 Порядку №1078 передбачена індексація саме грошового забезпечення військовослужбовців, а не посадового окладу.

Згідно положень абзаців 1 - 5 пункту 5 Порядку № 1078, у редакції, чинній з 15 грудня 2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

До 15.12.2015 абзаци 1- 4 пункту 5 Порядку № 1078 передбачали, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків.

У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення. Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів наведено в додатку 4 до цього Порядку.

Місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів працівників у зв`язку із розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу робіт, суміщенням професій (посад), виконанням обов`язків тимчасово відсутнього працівника, оплатою за роботу за сумісництвом на одному підприємстві, в установі, організації, а також за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації (у разі, коли не відбувається підвищення тарифної ставки (окладу).

Тобто в чинній редакції Порядку № 1078, на відміну від редакції до 15.12.2015, відсутнє таке поняття як «базовий місяць» для розрахунку індексації.

Отже його застосування до спірних правовідносин, які виникли після 15.12.2015, безпідставне.

З огляду на зазначене розрахунок індексації за період грудень 2015 року лютий 2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового безпідставне, оскільки до 15.12.2015 діяв інший механізм визначення та обрахунку індексації.

Аналіз редакції пункту 5 Порядку № 1078, а особливо його 1 5 абзаців свідчить про те, що значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення тарифних окладів (стипендій), для обрахунку приймається за 1 або 100 відсотків лише коли таке підвищення відбулося після 15.12.2015.

Прийняття підвищення тарифних окладів (стипендій), яке сталося до 15.12.2015, за 1 або 100 відсотків порушує таку складову верховенства права, як принцип правової визначеності, та суперечить положенням частини 1 статті 58 Конституції України, згідно якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже відсутні підстави для застосування для обрахунку індексації позивачу січня 2008 року як базового місяця.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 23.07.2021 із застосуванням березня 2018 року, як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), суд зазначає наступне.

Згідно з абз. 3 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Згідно з абзацами 4-5 пункту 5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Згідно абз. 6 пункту 5 Порядку №1078 до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 11 цього Порядку.

Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Отже у разі перевищення нарахованої суми індексації за березень 2018 року над розміром підвищення доходу у березні 2018 року з врахуванням всіх складових грошового забезпечення, які не мають разового характеру, у подальшому до суми індексації, визначеної відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, додається сума індексації, визначеної відповідно до абз. 4 п. 5 Порядку №1078.

Листом від 20.07.2021 №3898/0/290-21/51 Мінсоцполітики надало роз`яснення щодо порядку застосування пункту 5 Порядку №1078, згідно з яким у разі підвищення посадового окладу у березні 2018 року порівняння суми доходу до і після підвищення мало здійснюватися не у порівнянні із розміром доходу, який склався у лютому 2018 року, а з урахуванням посадового окладу до та після його підвищення та всіх складових грошового забезпечення, які були встановлені на березень 2018 року.

Суд зазначає, що необхідними складовими для обрахунку суми індексації за березень 2018 є сума нарахованої індексації за березень 2018 року та сума збільшення грошового доходу за березень 2018 року.

Разом з цим, розрахунок суми індексації, яка повинна бути нарахована у березні 2008 року, відноситься до дискреційних повноважень відповідача, тому без обрахунку відповідачем суми індексації за березень 2018 неможливо встановити, чи перевищує вона суму перевищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року.

Отже позовна вимога про зобов`язання перерахувати індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 28.02.2021 є передчасною і задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним наказу від 23.07.2021 №134 в частині виплати одноразової грошової допомоги по звільненню за 25 календарних років; зобов`язання внести зміни до наказу №134 від 23.07.2021 в частині зазначення кількості календарних років, зі які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивача, а саме за 27 календарних років та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 календарні роки суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №240/532/20.

Отже, спірні відносини пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають положення Кодексу адміністративного судочинства України, як норм спеціального процесуального закону.

Наказ Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку №134, який позивач просить визнати в частині протиправним, був прийнятий 23.07.2021.

Таким чином, місячний строк на оскарження наказу №134 від 23.07.2021, передбачений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, збіг 23.08.2022.

Позивач звернувся з позовом до 02.11.2021, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Згідно частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Позивач у позовній заяві просив поновити строк звернення до суду та на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду зазначив, що протиправність наказу №134 від 23.07.2021 в частині нарахування одноразової грошової допомоги по звільненню пов`язана із заробітною платою, на яку не поширюються строки позовної давності.

Суд не погоджується з вказаними доводами з таких підстав.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991. (далі Закон №2011).

Статтею 9 Закону №2011 врегульовані питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, частиною 2 статті Закону №2011 визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

На виконання частини 4 статті 9 Закону №2011 Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 було прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». (далі Постанова №704).

Відповідно до пункту 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Таким чином, згідно вказаних норм, види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців встановлені частиною 4 статті 9 Закону №2011 та Постановою №704.

Водночас стаття 15 Закону №2011 врегульовує пенсійне забезпечення і допомогу військовослужбовцям.

Так, частина 2 вказаної статті передбачає, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні військовослужбовця передбачена окремою нормою і не входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.

Оскільки позовні вимоги про визнання протиправним наказу №134 від 23.07.2021 стосуються допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону №2011, яка не входить до складу грошового забезпечення, доводи позивача, що на вказану вимогу не поширюються строки звернення до суду є необгрунтованими.

Отже з позовними вимогами про визнання протиправним наказу №134 від 23.07.2021 в частині виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, зобов`язання внести зміни до вказаного наказу та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу додатково за 2 календарних роки позивач звернувся з пропуском місячного строку звернення до суду без поважних причин.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що строк звернення до суду пропущений позивачем без поважних причин і підстави для поновлення строку звернення до суду, вказані у позовній заяві, є неповажними, позовна заява в цій частині підлягає залишенню без розгляду

- визнання протиправним наказу від 23.07.2021 №134 в частині: виплати одноразової грошової допомоги по звільненню за 25 календарних років;

- зобов`язання внести зміни до наказу №134 від 23.07.2021 в частині зазначення кількості календарних років, за які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивача, а саме за 27 календарних років;

- зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 календарні роки.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 240, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку про:

- визнання протиправним наказу від 23.07.2021 №134 в частині виплати одноразової грошової допомоги по звільненню за 25 календарних років;

- зобов`язання внести зміни до наказу №134 від 23.07.2021 в частині зазначення кількості календарних років, зі які підлягає виплата одноразової грошової допомоги по звільненню позивача, а саме за 27 календарних років;

- зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу по звільненню з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 2 календарні роки залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Черкаського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Надпільна, 222/2, м. Черкаси, 18000, ) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Зобов`язати Черкаський зональний відділ Військової служби правопорядку (вул. Надпільна, 222/2, м. Черкаси, 18000, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО