Справа № 560/19820/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

13 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання відмови протиправною і зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати неправомірним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 30 вересня 2021 року №7 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи: з 25.06.1986 року по 03.10.2001 року на Деражнянському цукровому заводі (з 07.05.1997 року перетворено у ВАТ "Деражнянський цукровий завод"); з 10.01.2002 року по 17.05.2004 року в комунальному госпрозрахунковому підприємстві "Добробут" м. Деражня; з 12.02.2010 року по 30.09.2014 року, з 30.04.2015 року по 11.10.2015 року в Деражнянській центральній районній лікарні (з 2021 року - комунальне некомерційне підприємство "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня");

- визнати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дня звернення за пенсією, тобто з 20 вересня 2021 року, зарахувавши для призначення пенсії періоди роботи: з 25.06.1986 року по 03.10.2001 року на Деражнянському цукровому заводі (з 07.05.1997 року перетворено у ВАТ "Деражнянський цукровий завод") на посадах слюсаря-ремонтника 2, 3 та 4 розряду газовапнякового відділення, машиністом компресорів 4 розряду, електрозварником 2, 3 та 4 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення, оператором виробничої дільниці 4 розряду газовапнякового відділення, випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення, електрозварником ручної зварки цеху ВІК, на якому стаж роботи склав 15 років 3 місяці 8 днів; з 10.01.2002 року по 17.05.2004 року на посаді електрозварника комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня, який склав 1 рік 4 місяці 7 днів; з 12.02.2010 року по 30.09.2014 року, з 30.04.2015 року по 11.10.2015 року на посаді електрозварника Деражнянської центральної районної лікарні (з 2021 року - комунальне некомерційне підприємство "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня"), на яких стаж роботи склав 5 років 27 днів; зі стажем роботи на цих підприємствах 21 рік 8 місяців 12 днів до пільгового стажу роботи, який передбачено Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах з дати виникнення у позивача такого права.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що йому протиправно відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки в нього наявний встановлений законодавством пільговий стаж.

До суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивач звернувся з заявою про призначення пільгової пенсії у віці 55 років, а тому, необхідний страховий стаж становить не менше 30 років, з них стаж пільгової роботи - 12 років 6 місяців. Натомість страховий стаж позивача становить 33 роки 8 місяців 17 днів, а пільговий стаж за Списком №2, підтверджений документами, - 4 роки 9 місяців 7 днів. Це зумовило прийняття рішень про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Звертає увагу на відсутність спору в частині спірного періоду з 25.06.1986 по 03.10.2001, оскільки згідно з рішенням №7 від 30.09.2021 до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи з 08.09.1986 по 12.01.1987, з 10.08.1987 по 14.09.1987, з 20.01.1988 по 07.09.1988, з 10.12.1988 по 21.08.1992.

Вказує, що призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. Тому, позовна вимога щодо зобов`язання призначити пенсію є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області правом подати відзив не скористалося.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.02.2022 витребувано повторно в Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області належним чином засвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 , а також листів, запитів, звернень та відповідей на них, які відсутні в матеріалах пенсійної справи позивача. Вимоги ухали виконані відповідачем.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.04.2022 залучено до участі у справі №560/19820/21 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2022 у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з відомостями трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював:

- з 25.06.1986 по 07.09.1986 слюсарем-ремонтником 2 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;

- з 08.09.1986 по 12.01.1987 машиністом компресорів 4 розряду Деражнянського цукрового заводу;

- з 13.01.1987 по 09.08.1987 слюсарем-ремонтником 4 розряду Деражнянського цукрового заводу;

- з 10.08.1987 по 10.09.1987 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки Деражнянського цукрового заводу;

- з 11.09.1987 по 19.01.1988 оператором виробничої дільниці 4 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;

- з 20.01.1988 по 07.09.1988 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу;

- з 08.09.1988 по 09.12.1988 слюсарем-ремонтником 3 газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;

- з 10.12.1988 по 15.09.1989 електрозварником 3 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;

- з 16.09.1989 по 24.12.1989 електрозварником 4 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва;

- з 25.12.1989 по 16.09.1992 електрозварником 3 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на ремонтний період;

- з 17.09.1992 по 11.09.1994 електрозварником 2 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду ручної електрозварки;

- з 12.09.1994 по 08.10.1996 електрозварником 4 розряду ручної електрозварки газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду ручної електрозварки;

- з 09.10.1996 по 23.11.1998 випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду; 07.05.1997 Деражнянський цукровий завод перейменовано у ВАТ "Деражнянський цукровий завод";

- з 24.11.1998 по 03.10.2001 - електрозварником 4 розряду ручної електрозварки цеху ВіК ВАТ "Деражнянський цукровий завод";

- з 10.01.2002 по 17.05.2004 електрозварником комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня;

- з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 електрогазозварювальником в Деражнянській центральній районній лікарні.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 20.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №33 від 27.09.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 33 роки 8 місяців 16 днів, пільговий стаж відсутній.

Рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи на посаді машиніста компресорів з 08.09.1986 по 12.01.1987, електрозварником з 10.08.1987 по 10.09.1987, з 20.01.1988 по 07.09.1988, з 10.12.1988 по 21.08.1992. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 22.08.1992 по 03.01.1993, оскільки відсутні відомості про атестацію робочих місць;

- з 25.06.1986 по 07.09.1986, з 13.01.1987 по 09.08.1987, з 11.09.1987 по 19.01.1988, з 08.09.1988 по 09.12.1988, оскільки позивач працював на посадах слюсаря-ремонтника, оператора виробничої дільниці, які не передбачені Списками;

- з 09.10.1996 по 23.11.1998, оскільки відсутні документи про тривалість виробничого і ремонтного періодів;

- з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001, скільки згідно з наказом про проведення атестації робочих місць від 04.01.1998 №1 посада електрозварника ручного електрозварювання газозварювального відділення та цеху ВіК не атестувалась.

Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 25.10.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №33 від 27.10.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю визначеного законодавством пільгового стажу 12,6 років. Зазначено, що пільговий стаж позивача становить 4 роки 9 місяців 7 днів.

Про зазначене рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача листом від 05.11.2021.

Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" доповнено Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, стаття 114 міститься в вказаному розділі XIV-1.

Таким чином, призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 регулюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не Законом України "Про пенсійне забезпечення", на який також посилається позивач.

Статтею 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Зі змісту наведених норм права слідує, що особа має право на отримання різних видів пенсії. При цьому, громадянин сам обирає вид пенсії, яку бажає отримувати, подавши до органу, що призначає пенсію, відповідну заяву.

Так, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою від 20.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком №2.

Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як встановив суд, у трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено, що ОСОБА_1 з 25.06.1986 по 07.09.1986, з 13.01.1987 по 09.08.1987, з 11.09.1987 по 19.01.1988 та з 08.09.1988 по 09.12.1988 працював на посадах слюсаря-ремонтника, оператора виробничої дільниці, які не зараховані до пільгового стажу позивача, оскільки не передбачені Списками.

Щодо цих доводів відповідача суд зазначає наступне.

Списки передбачають професії слюсарів-ремонтників, але у визначених сферах виробництва та цехах.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача зазначено, що в періоди з 25.06.1986 по 07.09.1986 позивач працював слюсарем-ремонтником 2 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу, з 13.01.1987 по 09.08.1987 слюсарем-ремонтником 4 розряду Деражнянського цукрового заводу та з 08.09.1988 по 09.12.1988 слюсарем-ремонтником 3 газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу, з 11.09.1987 по 19.01.1988 оператором виробничої дільниці 4 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу.

Суд звертає увагу на те, що за приписами пункту 3 Порядку №383 в період роботи позивача необхідно застосовувати Список №2, який був чинний у цей період.

Так, списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 1 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Проте, у трудовій книжці не зазначено, у якій сфері виконувалися роботи слюсаря-ремонтника, уточнюючих довідок надано не було, а тому, суд погоджується з висновками комісії щодо неможливості зарахування таких періодів до пільгового стажу позивача. Також Список №2 не передбачено посади оператором виробничої дільниці

Щодо доводів позивача про те, що посада слюсаря-ремонтника передбачена Списком №2, а саме пунктами 2130302а-18559 та 2140000а-18455, суд вважає їх безпідставними. Так, пункти 2130302а-18559 та 2140000а-18455 містяться в Списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, який не може бути застосований до спірних періодів.

Отже, відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 25.06.1986 по 07.09.1986, з 13.01.1987 по 09.08.1987, з 11.09.1987 по 19.01.1988 та з 08.09.1988 по 09.12.1988.

Водночас, як встановив суд, рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 позивачу зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 08.09.1986 по 12.01.1987, з 10.08.1987 по 10.09.1987, з 20.01.1988 по 07.09.1988, з 10.12.1988 по 21.08.1992. Тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині вказаних періодів та, відповідно, зобов`язання відповідача повторно їх зарахувати до пільгового стажу позивача.

Щодо твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 09.10.1996 по 23.11.1998, оскільки відсутні документи про тривалість виробничого і ремонтного періодів, суд зазначає наступне.

Згідно з відомостями з трудової книжки позивач в період з 09.10.1996 по 23.11.1998 працював випалювачем вапна 5 розряду газовапнякового відділення Деражнянського цукрового заводу на сезон виробництва, на ремонтний період електрозварником 3 розряду.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, в розділі "ХХХІІІ. Загальні професії", позиція 167, передбачено посаду "Випалювачі вапна", та позиція 906, якою передбачено посаду "Електрозварники ручного зварювання".

Тому твердження відповідача про відсутність документів про тривалість виробничого і ремонтного періодів як підставу для не зарахування до пільгового стажу позивача періоду з 09.10.1996 по 23.11.1998 є необґрунтованим, оскільки посади випалювача вапна та електрозварника передбачені Списком №2.

Отже, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу позивача період з 09.10.1996 по 23.11.1998.

Щодо доводів відповідача про не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001, оскільки відсутні відомості про атестацію робочих місць, суд вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41, передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Зміст наведених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Тобто, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця та/чи порушено норми законодавства при її проведенні, у тому числі, але не виключно, оформленні документів щодо неї, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Таким чином, вказані відповідачем підстави для не зарахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періодів роботи з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001 у спірному випадку не можуть бути визначальними обставинами, які обумовлюють право позивача на пільгову пенсію. Тому необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001 до пільгового стажу.

Підставою для не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 відповідач зазначає невідповідність довідки від 23.07.2021 №1111, виданої комунальним некомерційним підприємством "Деражнянська міська багатопрофільна лікарня" додатку 5 Порядку №637, оскільки в ній не зазначено посилання на постанову, якою затверджені списки, чинні на період пільгової роботи та те, що особа працювала повний робочий день.

Як встановив суд, в період з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015 позивач працював електрогазозварювальником в Деражнянській центральній районній лікарні.

Посада електрогазозварювальника передбачена Списком 2 розділ ХХХІІІ, код КП 906, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Так, відповідно до розділу ХХХІІІ "Загальні професії (у всіх галузях господарства)" Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" (що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2016 №461) до Списку 2 відносяться електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки.

Тобто, посада електрогазозварника передбачена Списком № 2.

Крім того, розділом XXXII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, передбачалися професії "газозварювальник", "електрозварювальник".

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "електрозварники" та "газозварники".

Таким чином, професія електрогазозварювальника (газоелектрозварювальника) передбачена у всіх списках № 2.

Суд зауважує, що відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для висновку, що професія зварника, електрозварника та газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом неодноразово, у тому числі у постановах від 23.12.2019 у справі №535/103/17, від 26.03.2020 у справі №193/45/17, від 27.03.2020 у справі № 607/1266/17.

Зазначеним заперечуються доводи відповідача щодо відсутності в довідці від 23.07.2021 №1111 посилання на постанову, якою затверджені списки, чинні на період пільгової роботи, як на підставу для не зарахування до пільгового стажу позивача періодів з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.

В той же час, твердження відповідача про відсутність в довідці від 23.07.2021 №1111 відомостей про повний робочий день, суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, визначено, що територіальні органи Пенсійного фонду України надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Більш того, частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

При цьому, пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем вчинено усі дії та подано усі наявні в нього документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до пільгового стажу, у тому числі, за Списком №2.

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача періоди з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.

Як встановив суд, позивач з 10.01.2002 по 17.05.2004 працював електрозварником комунального госпрозрахункового підприємства "Добробут" м. Деражня. При цьому наведені норми свідчать про те, що ця посада передбачена Списком №2. Тому, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області слід зобов`язати зарахувати до пільгового стажу позивача період з 10.01.2002 по 17.05.2004.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскільки суд встановив наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо зарахування до пільгового стажу частини спірних періодів, рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 слід визнати протиправним та скасувати в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001.

Отже, пільговий стаж позивача, з урахуванням зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу зазначених періодів, становить понад 13 років, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, вказаний пільговий стаж був наявний в позивача при первинному зверненні за призначенням пенсії, а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №33 від 27.09.2021 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №33 від 27.10.2021 є протиправними та їх необхідно скасувати. При цьому суд враховує, що позивач при повторному зверненні до пенсійного органу не надав інших документів, підтверджуючих стаж роботи на пільгових умовах за період роботи з 25.06.1986 по 03.10.2021, крім наданих до заяви про призначення пенсії від 20.09.2021. Про це також зазначено в відзиві Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Разом з тим, суд зазначає, що саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, а тому, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині про визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за віком на підставі пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" протиправною.

Щодо доводів позивача про те, позовна вимога щодо зобов`язання призначити пенсію є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, суд зазначає наступне.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Відповідно до підпункту 1 частини 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки позивач з заявою про призначення пенсії звернувся 20.09.2021, то пенсія має бути призначена йому, починаючи з 20.09.2021. Підстави для призначення пенсії з більш раннього строку відсутні.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідач своїми протиправними діями тривалий час позбавляє позивача належного пенсійного забезпечення, суд вважає, що для повного захисту порушених прав ОСОБА_1 слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.09.2021.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №7 від 30.09.2021 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи в частині не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996 та з 24.11.1998 по 03.10.2001.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №33 від 27.09.2021 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №33 від 27.10.2021 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 09.10.1996 по 23.11.1998, з 22.08.1992 по 03.01.1993, з 04.01.1993 по 08.10.1996, з 24.11.1998 по 03.10.2001, з 10.01.2002 по 17.05.2004, з 12.02.2010 по 30.09.2014 та з 30.04.2015 по 11.10.2015.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити, здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 20.09.2021.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний буд. 158-Б, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69057 , код ЄДРПОУ - 20490012)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк