Справа № 320/4237/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 травня 2022 року м. Київ № 320/4237/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Дудін С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій, скасування наказу, поновлення та роботі та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача під час проведення службового розслідування відносно позивачки та подальшого звільнення зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ (номер та дата на даний час невідомі) Головного управління Національної поліції в Київській області про звільнення позивачки зі служби в поліції;

- поновити позивачку на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивачки грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а саме: з дня звільнення по час винесення рішення у справі;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 500 000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Проаналізувавши позовну заяву на предмет її відповідності положенням Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає таке.

Частиною п`ятою статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються, серед іншого:

- зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень (п.3);

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п.4);

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п.5);

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви (п.8);

- у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (п.9).

Верховний Суд в пункті 24 постанови від 26.01.2021 у справі №560/3102/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 94458232) зазначив, що наведену у частині п`ятій статті 160 КАС України правову категорію зміст позовних вимог слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає постановити судове рішення, що спрямоване на задоволення певної матеріально-правової вимоги позивача. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 12.08.2021 у справі № 640/2471/21 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 98947383).

У позовній заяві позивачка просить суд, зокрема:

- визнати незаконним та скасувати наказ (номер та дата на даний час невідомі) Головного управління Національної поліції в Київській області про звільнення позивачки зі служби в поліції;

- поновити позивачку на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивачки грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, а саме: з дня звільнення по час винесення рішення у справі.

Отже, позивачкою не вказано ані реквізити спірного наказу, ані дати звільнення її за служби в поліції. При цьому, до матеріалів позовної заяви взагалі не додано доказів, які б підтверджували факт її звільнення. Зокрема, у тексті позовної заяви позивачка зазначає про телефонну розмову з її керівництвом, яка відбулася 08.04.2022, та в ході якої їй було повідомлено про необхідність прибуття до місця несення служби, однак коли та за яких обставин вона дізналася про її звільнення, позивачка не вказує та не зазначає про джерело походження інформації про факт її звільнення як такий.

До матеріалів позовної заяви не додано ані копії наказу про звільнення, ані копії трудової книжки з відміткою про звільнення, які б підтверджували існування описаних у позовній заяві обставин. Водночас, відповідно до частини четвертої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позовної заяви позивачкою надано клопотання про витребування доказів, яке обґрунтовується ненаданням відповідачем відповіді на її запити. Натомість додані до позовної заяви запити до Головного управління Національної поліції в Київській області від 21.04.2022 (який, за твердженням позивачки, був направлений на електронну адресу) та до Національної поліції України від 27.04.2022 (який, за твердженням позивачки, був направлений рекомендованим листом) не містять доказів їх направлення на електронну адресу та рекомендованою поштою відповідно.

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що позивачкою не вживалися заходи для отримання доказів, якими мають обґрунтовуватися її вимоги.

Більш того, враховуючи, що позовна заява була подана позивачкою особисто до Київського окружного адміністративного суду 10.05.2022, наведене свідчить про перебування позивачки в місті Києві, що свідчить про можливість особистого звернення до Головного управління Національної поліції в Київській області для отримання доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, копії наказу про звільнення, копії трудової книжки, копії матеріалів службового розслідування тощо. Обставини, які унеможливлюють вжиття нею таких заходів для отримання доказів, позивачкою у позовній заяві не вказані.

Наведені недоліки мають бути усунені шляхом подання позивачкою уточненої позовної заяви з усуненими абстрактними вимогами (шляхом зазначення реквізитів спірного наказу, чіткої дати звільнення та періоду стягнення коштів за вимушений прогул) та викладенням (описом) обставин, які підтверджують існування самого факту звільнення зі служби; наданням доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема, копії спірного наказу, копії трудової книжки тощо, або доказів неможливості отримання таких документів; наданням доказів направлення запитів від 21.04.2022 та від 27.04.2022 на адреси Головного управління Національної поліції в Київській області та Національної поліції України відповідно.

Також суд звертає увагу на те, що заявляючи вимогу про відшкодування відповідачем моральної шкоди в сумі 500 000 гривен, позивачка не навела обґрунтованого розрахунку цієї суми, що не відповідає пункту 3 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачкою не наведені жодні обставини та не надані жодні докази, які б свідчили про те, що рішення, дії та бездіяльність відповідача, які оскаржуються у цій справі, призвели до заподіяння їй душевних страждань, приниження честі та гідності тощо.

Суд звертає увагу на те, що заявлений позивачкою до відшкодування розмір моральної шкоди в розмірі 500 000 грн. взагалі не містить обґрунтування обставинами та доведення доказами.

Натомість, суд зауважує, що одними з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч.3 ст.2 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з положеннями статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд зауважує, що перелік прикладів зловживань процесуальними правами, наведений у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України, не є вичерпним, що підтверджується вживанням законодавцем прислівника зокрема.

Водночас одним з випадків зловживань процесуальними правами є подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Отже, надання позивачами обґрунтованого розрахунку заявленого до відшкодування розміру шкоди та підтвердження відповідними доказами є необхідним задля виключення можливості зловживань з боку позивачів наданими їх процесуальними правами.

Верховний Суд у численних рішеннях виклав правовий висновок про необхідність надання позивачами обґрунтованого розрахунку шкоди, заявленої до відшкодування (у тому числі моральної), та залишення позовних заяв без руху у випадку невиконання позивачами такого обов`язку.

Зокрема, такий висновок викладено (серед багатьох інших судових рішень):

- в ухвалі Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №9901/360/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92972228), правомірність якого підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2021 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 96890769);

- в ухвалі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №9901/352/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92787437);

- в ухвалі Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №9901/345/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92601959);

- в ухвалі Верховного Суду від 27.10.2020 у справі №9901/189/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92482614);

- в ухвалі Верховного Суду від 26.10.2020 у справі №9901/313/20 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92457998).

З урахуванням викладеного, з метою усунення недоліків позовної заяви позивачці необхідно надати суду обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, заявленої до відшкодування.

Згідно з частинами першою та другою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати уточнену позовну заяву з урахуванням зауважень суду (з доданням копій відповідно до кількості учасників справи);

- надати докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема, копії спірного наказу, копії трудової книжки тощо, або докази неможливості отримання таких документів;

- надати докази направлення запитів від 21.04.2022 та від 27.04.2022 на адреси Головного управління Національної поліції в Київській області та Національної поліції України відповідно;

- надати суду обґрунтований розрахунок суми моральної шкоди, заявленої до відшкодування (з доданням копій відповідно до кількості учасників справи).

3. Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу (його представнику), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Дудін С.О.