Справа № 420/2643/22
Суддя: Харченко Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2643/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Харченко Ю.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому. з урахуванням уточнень (від 29.04.2022 р. вхід.№15292/22), просить суд визнати протиправною відмову відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати вiддiл реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулась до Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області із заявою про реєстрацію місця проживання. Однак, всупереч чинному законодавству ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації місця проживання за адресою, де вона постійно мешкає: АДРЕСА_1 . При цьому, підставою для відмови у реєстрації слугувало не надання документів щодо переведення садового будинку у житловий, в той час як відповідно до Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні ст. 6 встановлено, які саме документи необхідні для реєстрації місця проживання. Також, позивач звернув увагу, що відповідно до технічного паспорту садовий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм, обладнаний засобами й інженерними комунікаціями, необхідними для постійного проживання в ньому. Реєстрація місця проживання особи здійснюється за адресою відповідного житла на підставі поданих особою документів. Ч. 8 ст. 6 вказаного закону забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених статтею, документів. Таким чином, позивач вважає що його права на вільний вибір місця проживання були порушені.

10.05.2022 р. від відповідача Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області надійшов відзив (вхід.№15931/22), відповідно до якого відповідач зазначив, що зняття з місця реєстрації, перереєстрація на інше місце проживання є адміністративними послугами. Пунктом 10 статті 5 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 5 листопада 2021 року № 1871-IX, визначено: «Декларування або реєстрація місця проживання (перебування) у дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України». Таким чином, норми законодавства про адміністративні послуги є спеціальними по відношенню до норм Закону України «Про свободу пересування вільний вибір місця проживання в Україні», житлового кодексу УРСР та ЦК України, вiдповiдно до спірних правовідносин слід застосувати Закон України «Про надання публічних (електронних публічних)» послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 5 листопада 2021 року № 1871-IХ, як спеціальну норму права та нормативний акт прийнятий пізніше. Вiддiл реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, діяв на підставі Закону № 1871-IX, та постанови Кабінету Міністрiв вiд 29.04.2015 року № 321, яка визначає порядок переведення дачних садових будинків, що відповідають межам чинного законодавства, та надано відповідь 20.12.2021 року про реєстрацію місця проживання. Отже, відповідач вважає, що підстави для реєстрації за вказаним місцем проживання позивача, відсутні, оскільки, позивачем не надано належних документів, які підтверджують той факт, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнано житловим відповідно до чинного законодавства.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 420/2643/22 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання.

Ухвалою суду від 25.03.2022 р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання, - залишено без руху.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 р. продовжено позивачеві ОСОБА_1 , строк для усунення недоліків. Повідомлено позивача ОСОБА_1 , про необхідність протягом п`яти днів, з дня отримання даного судового рішення, усунути недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 04.05.2022 р. продовжено розгляд справи №420/2643/22, за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання, відповідно до приписів ч.141 ст171 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України відповідно до паспорту № НОМЕР_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідно до державного Акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 898512 державний акт на право власності на земельну ділянку видано ОСОБА_1 , земельна ділянка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач зазначила, що на постійній основі вона проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

Матеріалами справи встановлено, що 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання, в якій просила зареєструвати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було додано квитанцію про сплату адміністративного збору.

21 грудня 2021 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання, посилаючись на те, що згідно з ч.7 ст. 12, п. 10 ст. 5 Закону України Про надання публічних (електронних, публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та постанови КМУ від 29.04.2015 № 321 Про затвердження порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки…, декларування або реєстрація місця проживання у дачному або садовому будинку здійснюється в порядку встановленому КМУ.

Судом досліджено копію технічного паспорту на садовий будинок садове товариство ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , виготовлений Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Чорноморської міської ради Одеської області.

Вважаючи вказану відмову Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області протиправною, та винесеною всупереч вимогам чинного законодавства, ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною відмови Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання Вiддiлу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням наступного.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і випадки їх обмеження встановлює та регулює Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

02 вересня 2014 року прийнято Закон України № 1673-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо переведення садових і дачних будинків у жилі будинки та реєстрації в них місця проживання, який набрав чинності 29.09.2014 року.

Так, Законом України № 1673-VII внесено зміни до Житлового кодексу Української РСР, ЦКУ, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зокрема, а Житловий кодекс Української РСР внесено зміни в перше речення статті 6 після слів "для постійного" доповнено словами "або тимчасового". Стаття 6 цього Кодексу визначає призначання житлових будинків і житлових приміщень, а саме після внесення зазначених змін відповідно до цієї статті жили будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється. Також Кодекс доповнений статтею 8-1 Переведення у жилі будинки садових і дачних будинків, якою встановлено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування".

Також, внесено зміни в ст. 29 та в ст. 379 ЦКУ, а саме ч. 1 ст. 29 викладена у новій редакції Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово". Крім того, у статті 379 слова "інше приміщення" замінені словами "інше жиле приміщення", а після слова "постійного" доповнено словами "або тимчасового". Стаття 379 ЦКУ визначає поняття житла. У зв`язку з внесеними змінами відповідно до ст. 379 ЦКУ житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Крім того, Законом України № 1673-VII від 02.09.2014 року внесені зміни в Закон України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, а саме абзаци п`ятий і сьомий ст. 3 викладені в новій редакції: "місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово"; "реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла".

Законодавством у Порядках, Інструкціях, будівельних нормах використовуються різні назви житла фізичних осіб житловий будинок, квартира, дачний будинок, індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий будинок, котедж та інші.

З внесенням змін в законодавство Законом України №1673-VII від 02.09.2014 року для реєстрації фізичної особи визначальними є поняття житло (житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них) та місце проживання.

Згідно з п. п. 3, 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207, яке було чинне на час звернення позивача із заявою про реєстрацію місця проживання, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад затверджено Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).

Відповідно до п. 3 цього Порядку, декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Відповідно до п. 88 цього Порядку, не може бути підставою для відмови у реєстрації місця проживання (перебування), знятті із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про житло, в якому реєструється місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 4 Житлового кодексу УРСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд.

Житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). До житлового фонду включаються також жилі будинки, що належать державно-колгоспним та іншим державно-кооперативним об`єднанням, підприємствам і організаціям. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік до цих будинків застосовуються правила, встановлені для громадського житлового фонду. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

З вищевикладеного слідує, що в переліку об`єктів, які не входять до житлового фонду - садовий будинок не зазначений.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є приватною власністю позивача ОСОБА_1 , є об`єктом нерухомого майна, призначений для проживання у ньому, відповідно до технічного паспорту, має: два поверхи, п`ять житлових кімнат, два санвузла, гараж, кухню, хол, бойлерну, передпокій, тамбур, коридор та гараж.

Судом встановлено, що 20 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу реєстрації обліку осіб виконавчого комітету Чорноморської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання, в якій просила зареєструвати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . До заяви було додано квитанцію про сплату адміністративного збору.

21 грудня 2021 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання, зазначивши, що згідно ч.7 ст. 12, п. 10 ст. 5 Закону України Про надання публічних (електронних, публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні та постанови КМУ від 29.04.2015 № 321 Про затвердження порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки…, декларування або реєстрація місця проживання у дачному або садовому будинку здійснюється після переведення такого будинку у жилий будинок у порядку, встановленому КМ України.

Між тим, окреслена позиція суб`єкта владних повноважень, на думку суду, є неправомірною, та такою, що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, оскільки визначений постановою КМ України від 29.04.2015 року № 321, порядок переведення садового будинку, що відповідають державним будівельним нормам у житловий будинок, жодним чином не стосується правовідносин щодо реєстрації місця проживання певної фізичної особи.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , та відповідно наявності підстав для їх задоволення, шляхом визнання протиправною відмови Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки судом визнано протиправною відмову Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ефективного захисту та відновлення порушеного пава позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області вчинити дії з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , є правомірними, документально підтвердженими, а отже підлягають задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, ст.ст.241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання протиправною відмови в реєстрації місця проживання, зобов`язання здійснити реєстрацію місця проживання, - задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (, місцезнаходження: 68000, м. Чорноморськ, пр-т. Миру, 33) в реєстрації місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Виконавчий комітет Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області в особі відділу реєстрації обліку осіб здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі заяви про реєстрацію місця проживання від 20 грудня 2021 року.

4. Стягнути з Виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області (, місцезнаходження: 68000, м. Чорноморськ, пр-т. Миру, 33) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В