Справа № 480/1819/22
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
12 травня 2022 року Справа № 480/1819/22
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шаповал М.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича про перевірку рішень, дій та бездіяльності, стягнення моральної та матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Сумської міської ради, Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича про перевірку рішень, дій та бездіяльності, стягнення моральної та матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити дії.
Так, позивач в своїй позовній заяві просить суд:
1. відповідно до ст. 2 КАС України перевірити та встановити чи прийняті (вчинені) рішення, дії та бездіяльності суб`єктів владних повноважень - Сумської міської ради та її голови Лисенка О.М. щодо не розгляду наданих звернень, не прийняття відповідних заходів на усунення наведених порушень, не надання відповідей по суті його скарг та заяв, порушення встановлених строків, невмотивованість відмови, а саме:
- заяв ОСОБА_1 - "Вих. № 09/21" від 10 вересня 2019 р.; "Вих. № 09/21" від 11 вересня 2019 р. та скарг "Вих. № 12/14" від 10 грудня 2019 р.; "Вих. № 01/15" від 10 січня 2021 року;
- розгляд Головою постійної комісії з питань планування соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів, розвитку підприємництва, торгівлі та послуг, регуляторної політики Сумської міської ради в присутності ОСОБА_1 його скарг "Вих № 12/12" від 10 грудня 2019 р., "Вих № 12/14" від 10 грудня 2019 р, "Вих. № 02/07" від 05 лютого 2020 р., "Вих. № 01/15" від 10 січня 2021 року;
2. Стягнути з Сумської міської ради моральну шкоду у сумі 1000000,00 (один мільйон) гривень.
Ухвалою суду від 11.02.2022 вказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивачем не було надано суду оригіналу квитанції про сплату судового збору або належних доказів скрутного майнового стану (відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік, витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування); не надано доказу надсилання листом з описом вкладення відповідачу копій поданих до суду документів (позовна заява та додатки).
Позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків. При цьому у даній ухвалі роз`яснено позивачу, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем 17.02.2022.
28.04.2022 на електронну адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій "вимагає" виконати вимоги присяги судді Шаповала М.М. Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді, підривають авторитет правосуддя" та заявити самовідвід суддею Шаповалом М.М. у розгляді справи № 480/1819/22. У випадку протиправної відмови у самовідводі заявляє відвід судді Шаповалу М.М. та передачу матеріалів на повторний авторозподіл справи.
Заява мотивована тим, що, на думку позивача, ухвалою від 11.02.2022 суддя ОСОБА_2 безпідставно не звільнив його від сплати судового збору, оскільки позивач просив звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на пункт 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу місцевого самоврядування, а також на частину третю статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
При цьому, у своїй заяві позивач наголошує, що норми закону, які надають підстави для звільнення від сплати судового збору є імперативними та підлягають безумовному застосуванню.
Проте суддя Шаповал М.М. зазначає, що в даному випадку, позивачем у позовній заяві, окрім позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлено інші вимоги немайнового характеру, які не підпадають під дію пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", а саме: відповідно до ст. 2 КАС України перевірити та встановити чи прийняті (вчинені) рішення, дії та бездіяльності суб`єктів владних повноважень - Сумської міської ради та її голови Лисенка О.М. щодо не розгляду наданих звернень, не прийняття відповідних заходів на усунення наведених порушень, не надання відповідей по суті скарг та заяв позивача, порушення встановлених строків, невмотивованість відмови, а саме:
- заяв позивача "Вих. № 09/21" від 10 вересня 2019 р., "Вих. № 09/21" від 11 вересня 2019 р., та скарг "Вих. № 12/14" від 10 грудня 2019 р.; "Вих. № 01/15" від 10 січня 2021 року;
- розгляд Головою постійної комісії з питань планування соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів, розвитку підприємництва, торгівлі та послуг, регуляторної політики Сумської міської ради в присутності ОСОБА_1 його скарг "Вих № 12/12" від 10 грудня 2019 р., "Вих № 12/14" від 10 грудня 2019 р, "Вих. № 02/07" від 05 лютого 2020 р., "Вих. № 01/15" від 10 січня 2021 року.
Отже, за немайнову вимогу про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, позивачу необхідно сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.
Що стосується твердження позивача про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" як споживача права на судовий захист, суд зазначає, що даний Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Закон України "Про захист прав споживачів" не поширюється на публічно-правові відносини. Позивач не є споживачем, а відповідачі не є виробниками чи продавцями товарів, виконавцями робіт або надавачами послуг у розумінні цього Закону.
Таким чином, положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" до спірних правовідносин не застосовуються.
За визначенням ст. 1 цього Закону споживач, це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду за вирішенням публічно-правового спору, підстави для застосування приписів Закону України "Про захист прав споживачів" та звільнення позивача від сплати судового збору відсутні, оскільки він в даній справі не має статусу "споживача" в розумінні означеного Закону.
Тому доводи позивача про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору з огляду на вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" не ґрунтуються на законі.
Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 24.03.2020 у справі № 480/4274/19.
Відмовляючи у задоволенні клопотання та залишаючи позовну заяву без руху, суд зазначив, що позивачем не надано на підтвердження незадовільного майнового стану жодних доказів, доказів, якими об`єктивно підтверджується неможливість сплати судового збору. У встановлений судом строк позивачем таких доказів надано не було.
Ще одною з підстав звільнення від сплати судового збору позивач вказує, що він є пенсіонером, людиною похилого віку та має незадовільний майновий стан, що підтверджується заявою про призначення житлової субсидії, декларацією про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.
Зазначаючи про свій незадовільний майновий стан, позивач подав до суду повідомлення про призначення субсидії, яке не може бути розцінено як належний і достатній доказ на підтвердження скрутного матеріального становища позивача, оскільки не може містити жодних відомостей про те, що позивач не має будь-яких інших доходів та про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, а відтак не може бути підставою для звільнення від сплати судового збору також в порядку, передбаченому ст. 8 Закону України "Про судовий збір".
Разом з тим, станом на 12.05.2022 позивач не надав суду доказів прийняття рішення уповноваженого органу про призначення субсидії.
Таким чином, позивач, замість усунення недоліків чи надання належних доказів підстав звільнення від сплати судового збору, намагається, у тому числі шляхом висловлення своєї незгоди з діями судді, отримати незаконні переваги при зверненні до суду з позовною заявою.
Враховуючи викладене, вважаю, що відсутні законні підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Щодо посилання позивача на обмеження доступу до правосуддя та відхилення від практики ЄСПЛ, від судової практики в аналогічних справах, вважаю, що Європейський суд з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" зазначив, що вимога сплати судового збору судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
У рішенні від 26 липня 2005 року у справі "Kniat v. Poland" ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.
Крім того, вважаю, що звільнення позивача від сплати судового збору може розцінюватися як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими.
Звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду і можливе лише за наявності для цього вичерпного переліку умов визначених Законом.
За таких обставин, вказане клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору не підлягало задоволенню, оскільки воно не мотивоване та не доведене.
Крім того, позовна заява ОСОБА_1 надіслана на адресу Сумського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд", однак, доказів надсилання листом з описом вкладення її копій іншим учасникам справи ОСОБА_1 не надано.
Отже вказана позовна заява не відповідає вимогам до документів (процесуальних документів), що подані в електронній формі встановленим частиною 9 статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки позовна заява подана через підсистему "Електронний суд", позивач зобов`язаний додати докази надсилання листа з описом вкладення копії позовної заяви іншим учасникам справи.
Проте вказана вимога позивачем станом на 12.05.2022 не усунута.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи невиконання позивачем у встановлений строк вимог ухвали, вважаю необхідним повернути позовну заяву.
При цьому, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, що передбачено ч. 8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської міської ради, Сумського міського голови Лисенка Олександра Миколайовича про перевірку рішень, дій та бездіяльності, стягнення моральної та матеріальної шкоди, зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя М.М. Шаповал