Справа № 160/19269/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/19269/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року (суддя Маковська О.В.) у справі №160/19269/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2014 року по 2019 роки включно (84 дні) при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та всіх видів забезпечення, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2014 року по 2019 роки включно (84 дні), виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та сплатити компенсацію втрати частини доходів на суму заборгованості частини недоотриманого грошового забезпечення з 01.01.2014 року по день фактичної виплати заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . При виключенні його зі списків військової частини, відповідачем не було нараховано та виплачено йому грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки (84 дні), як учаснику УБД за період служби.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року адміністративний позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 роки при виключенні зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та всіх видів забезпечення, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини;

зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини, з компенсацією втрати частини доходів.

В іншій частині позову відмовлено.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав право на додаткову відпустку за час проходження служби як особа, що має статус учасника бойових дій, а, отже, має і право на її компенсацію відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Підставою для часткового задоволення позову стало те, що статус учасника бойових дій позивач набув у 2015 році, у зв`язку з чим суд вказав на відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог з 2014 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Позиція відповідача фактично полягає у тому, що надання додаткових відпусток військовослужбовцям під час особливого періоду прямо заборонено п.19 ст.10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а грошову компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки законом не передбачено.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені судом обставини справи, які не заперечуються відповідачем, свідчать про те, що позивач проходив військову службу в Військової частини НОМЕР_1 .

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 22.05.2015 серія НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2019 №431 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку з вибуттям до нового місця служби.

Вказаним наказом також вирішено питання щодо виплати позивачу види грошового забезпечення (премії, надбавка).

В той же час, при виключенні позивача зі списків військової частини, відповідачем не було нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки.

Вказані обставини стали підставою звернення позивачем із позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відносно заявлених вимог, в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої грошової компенсації за вказаний період, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір між сторонами в цій частині, врахував правові висновки, викладені Верховним Судом у рішенні від 16.05.2019 за результатами розгляду зразкової справи №620/4218/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019р.

Так, у вказаному судовому рішенні Верховним Судом, з аналізу положень Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Закону України Про відпустки, Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію зроблено наступні висновки: По-перше, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», припиняється. Однак, норми Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації. По-друге, припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

У рішенні від 16.05.2019 року Верховним Судом вказано ознаки типових справ.

З наявних в матеріалах справи доказів та заявлених позивачем вимог вбачається, що дана справа, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та зобов`язання відповідача здійснити виплату вказаної компенсації, за ознаками є типовою справою та предмет спору, в даному випадку співпадає з предметом спору зразкової справи №620/4218/18.

Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Оскільки дана адміністративна справа в цій частині позовних вимог відповідає ознакам типової справи, судом першої інстанції обгрунтовано при вирішенні даної справи враховано правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №Пз/9901/4/19 (№620/4218/18).

Встановлені обставини справи, які не заперечуються відповідачем з огляду на доводи апеляційної скарги, встановлено, що позивач, як учасник бойових дій, не використав дні додаткової відпустки у період проходження військової служби у період 2015 -2019 роки, а відтак набув право на отримання грошової компенсації замість неї у зв`язку із звільненням зі служби в військовій частині НОМЕР_1 .

Оскільки встановлені обставини справи свідчать про те, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу військової частини, відповідачем не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 №3551-ХІІ, за весь період проходження військової служби, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі дії відповідача слід вважати протиправною бездіяльністю.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність правових підстав для їх задоволення в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за період 2015 2019 роки та зобов`язання останнього здійснити нарахування та виплату такої грошової компенсації позивачу за вказаний період.

Судом першої інстанції також вирішено питання щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів, як похідну вимогу від права позивача на грошову компенсацію за дні невикористаної додаткової відпустки, але будь-яких доводів, які б свідчили про незгоду відповідача з рішенням суду, в цій частині заявлених вимог, апеляційна скарга не містить.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1362,0грн., сплата якого була відстрочена ухвалою суду від 12.04.2022р.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі №160/19269/21 без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь державного бюджету судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 12.05.2022

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк