Справа № 216/6548/18(2-а/216/7/21)
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2022 року м. Дніпросправа № 216/6548/18(2-а/216/7/21)
Суддя І інстанції Бутенко М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Ясенової Т.І., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби

на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- скасувати постанову заступника начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Волоткіна Є.П. в справі про порушення митних правил №1043/80700/18, про накладення на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 677723,49 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року.

Скасовано постанову заступника начальника начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Волоткіна Є.П. в справі про порушення митних правил №1043/80700/18, про накладення на громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 677723,49 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі: 576,30 грн. - сплачений судовий збір, 2250,00 грн. - витрати за проведення експертизи, 13100,00 грн. - підтверджені витрати на правову допомогу адвоката.

Не погодившись з рішенням суду першої Слобожанська митниця Держитслужби подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована правомірністю винесеної відносно ОСОБА_1 постанови в справі про порушення митних правил №1043/80700/18, оскільки ним було вчинено дії, спрямовані на неправомірне отримання податкових пільг, визначених ст. 380 МКУ.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти її задоволення, просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, інші сторони до суду не з`явились, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до протоколу про порушення митних правил № 1043/80700/18 від 05.06.2018 року, складеного головним державним інспектором м/п Плетенівка Харківської митниці ДФС Перекопським Сергієм Анатолійовичем відносно позивача по справі громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 о 05 год. 10 хв. у зону митного контролю пункту пропуску Плетенівка митного поста Плетенівка у напрямку руху з України до Росії по смузі зелений коридор заїхав легковий автомобіль марки AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням гр. Азербайджану ОСОБА_1 , який надав для оформлення паспорт громадянина Азербайджану. При проведенні митного контролю зазначеного транспортного засобу з`ясувалося що гр. Азербайджану ОСОБА_1 31.08.2017 року о 20 годин 15 хвилин (згідно даних ЄАІС) ввіз на територію України зазначений транспортний засіб через пункт пропуску Гоптівка Харківської митниці в режимі тимчасового ввезення до одного року. У гр. ОСОБА_1 знаходилася заповнена митна декларація від 31.08.2017 року на ввезення автомобіля марки AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 у режимі тимчасового ввезення та в який було ознайомлено ОСОБА_1 зі ст. 380 МКУ. У гр. Азербайджану ОСОБА_1 була виявлена посвідка на постійне місце проживання НОМЕР_2 , видана 18.05.2016 року органом 1201. З пояснень ОСОБА_1 до митного контролю при ввезенні вищезазначеного автомобіля він надав паспорт громадянина Азербайджану від 07.08.2017 року № НОМЕР_3 , який отримав в республіці Азербайджан.

Згідно ч. 3 ст. 380 МК України (в редакції до внесення змін від 06.09.2018 року) тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Таким чином, гр. Азербайджану ОСОБА_1 мав ввезти в Україну автомобіль марки AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 зі сплатою всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті такого транспортного засобу. Вартість автомобіля AUDI A4 реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно митної декларації від 31.08.2017, заповненої ОСОБА_1 складає 5000 євро. Таким чином гр. Азербайджану ОСОБА_1 мав сплатити кошти у сумі 225907,83 грн. (код УКТЗЕД ). Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 485 МКУ. В протоколі. У розділі пояснення, зауваження особи, що притягується до відповідальності зазначено: замечаний нет. прошу рассмотреть дело с моим участием. обяснение дано на отдельном листе . Розгляд справи зазначено, що відбудеться 17.07.2018 року о 15:00 год. за адресою: м. Харків вул. Клочківська 370, 4 поверх .

30.08.2018 року заступником начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Волокітіним Є.П. винесено постанову в справі про порушення митних правил № 1043/80700/18, згідно з якою, громадянина республіки Азербайджан ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МКУ, накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300(триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 677723,49 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 380 МК України иимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч.2 ст.380 МК України транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 т.), 8711 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до п.7 розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом №1118 від 17 листопада 2005 року, власник транспортного засобу або уповноважена особа, яка переміщує транспортний засіб через митний кордон України, пред`являє його митному органу для проведення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії таких документів: що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; митної декларації - у разі потреби; ВМД (у разі транзиту ТЗ, нового або знятого з обліку в реєстраційному органі, через митну територію України); що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні); паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо; довідки про ідентифікаційний номер громадянина (за наявності).

Стаття 103 МК України передбачає, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ст.30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та оплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Стаття 292 МК України передбачає, що митні платежі не сплачуються при ввезенні товарів на митну територію України, якщо такі товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу, Податкового кодексу України не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму.

Згідно з п.3 ч.3 ст.293 МК України особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, є: у разі недотримання положень цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, установлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають умовне повне або часткове звільнення від сплати митних платежів, - особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Стаття 485 МК України передбачає відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, в тому числі за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або за несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або за вчинення інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, передбачає, те, що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі).

Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 Митного кодексу України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Таким чином, для притягнення до відповідальності позивача за порушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України необхідно встановити наявність умислу позивача на вчинення відповідних дій. При цьому, для встановлення суб`єктивної сторони вказаного виду порушення необхідно правильно та повно встановити фактичні обставини справи задля розуміння наявності чи відсутності умислу особи до заявлення в митній декларації неправдивих відомостей.

Як було встановлено судом, 31.08.2017 року позивач, у пункті пропуску Гоптівка Харківської митниці, з метою митного оформлення в режимі тимчасового ввезення до одного року, ввіз транспортний засіб особистого користування - автомобіль AUDI A4 вартістю за складеною Позивачем декларацією - 5 000 евро. До митного контролю при ввезенні вищезазначеного автомобіля позивач надав паспорт громадянина Азербайджану від 07.08.2017 року № C01378392.

Згідно із ст. 336 МК митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами митних органів шляхом:

1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу надаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України;

2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян);

3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України;

4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств;

5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на митні органи;

6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем;

7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу;

9) пост-митний контроль.

Також, відповідно до ст. 337-1 МК для цілей пост-митного контролю митні органи мають право перевіряти точність і повноту інформації, що міститься у митній декларації, загальній декларації прибуття, та наявність, точність і правильність документів, на підставі яких здійснено випуск товарів, у тому числі достовірність інформації, викладеної в заяві декларанта або уповноваженої ним особи до митної декларації, про те, що задекларовані товари за своєю характеристикою та фізико-хімічними властивостями не належать до культурних цінностей, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до ввезення та застосування на території України, товарів військового призначення або товарів подвійного використання, небезпечних відходів, агрохімікатів та пестицидів, що підлягають державній реєстрації, об`єктів, торгівля якими підпадає під регулювання Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення, генетично модифікованими організмами або продукцією, виробленою із застосуванням генетично модифікованих організмів, не містять озоноруйнівних речовин.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідками розгляду митної декларації, поданої позивачем 31.08.2017 року та перевірки документів Харківською митницею було допущено на митну територію України в режимі тимчасового ввезення до одного року транспортний засіб особистого користування - автомобіль AUDI A4 н.з. НОМЕР_1 .

При цьому, заходів пост-митного контролю відносно позивача не проводилось.

Зазначене свідчить про відсутність сумніву у повноті та достовірності зазначених позивачем у митній декларації даних з боку Харківської митниці.

Окрім того, суд також враховує, що позивачем було дотримано вимоги ч.1 ст. 380 МК України щодо строку перебування на території України транспортного засобу особистого користування, за нормами якої Харківською митницею було допущено на митну територію України автомобіль AUDI A4 н.з. НОМЕР_1 , та 05.06.2018 року здійснив вивезення автомобіля з митної території України.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів наявності умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МКУ, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення (звільнення від) розміру митних платежів, що свідчить про відсутність в його діях складу порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МКУ, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови у справі про порушення митних правил №1043/80700/18 та закриття провадження у справі про порушення митних вил.

Приймаючи рішення по справі, апеляційний суд застосовує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Також, судом першої інстанції при здійсненні розподілу судових витрат було дотримано вимоги щодо співмірності із складністю справи, а також розумності їх розміру.

Керуючись ст. ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 19 квітня 2022 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя Т.І. Ясенова

суддя С.В. Сафронова