Справа № 380/12839/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/12839/21 пров. № А/857/1245/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної служби геології та надр України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року (постановлену головуючим суддею Мартинюк В.Я. у м. Львові) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/12839/21 за адміністративним позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна компанія «Львівський каменеобробний завод «Каменяр» про анулювання спеціальних дозволів на користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив припинити право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 6127 від 10.05.2016.

20.08.2021 від відповідача на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання, в якому він просить даний позов залишити без розгляду у зв`язку із пропущенням позивачем тримісячного строку звернення до суду

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.12.2021 позовну заяву залишено без розгляду.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що лист Держгеонадр № 5197/01/07-21 від 06.04.2021 отримано відповідачем 16.04.2021, отже строк звернення до суду для позивача почав обчислюватися після спливу 15 днів на надання згоди/незгоди, з 01.05.2021 та закінчується 01.08.2021.

Відповідач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у цій категорії справ, законодавець визнав, що строк в три місяці, з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог є достатнім для звернення до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від позивача унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.05.2021 року у справі №380/5093/20.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що приписом № 329-20/02 від 15.09.2020 позивач розпорядився відповідачу у строк до 24.09.2020 усунути порушення вимог законодавства у сфері надрокористування та подати в письмовій формі документи та матеріали, що підтверджують дотримання ним вимог законодавства про надрокористування, а також подати в письмовій формі матеріали, які підтверджують факт усунення порушень.

У згаданому приписі позивачем встановлено граничний строк усунення відповідачем виявлених порушень у сфері надрокористування (до 24.09.2020).

Відповідач виявлені порушення у вказаний строк не усунув, що сторонами не заперечується.

Згідно із додатком 2 до наказу Державної служби геології та надр України №500 від 11.11.2020 з 01.02.2021 відповідачу зупинено дію дозволу на користування надрами №6127 від 10.05.2016.

Листом № 16/04 від 16.04.2021 відповідач надав пояснення позивачу про незгоду на припинення спеціального дозволу № 6127 від 10.05.2016 на право користування надрами та просив відновити дію дозволу.

При цьому суд першої інстанції вірно зазначив, що про порушення відповідачем законодавства про надрокористування позивач дізнався 25.03.2021 року на Робочій групі з питань надрокористування при розгляді питання щодо подальшої дії спеціального дозволу (така інформація зазначена у листі відповідача №5197/01/07-21 від 06.04.2021).

Відтак, суд вважає, що саме з 26.03.2021 розпочався перебіг строку звернення до суду позивачем із даним позовом.

Разом з цим, з обставин справи вбачається, що позивач звернувся з позовними вимогами до суду лише 23.07.2021 року (штамп відділення Укрпошти на конверті, в якому надійшли позовна заява та додатки до неї), що свідчить про пропущення строку звернення до суду, згідно вимог зазначених вище.

Більше того, колегія суддів поділяє твердження суду першої інстанції, що не беруться до уваги міркування позивача, щодо початку перебігу строку звернення до суду з 16.04.2021 року (дата листа відповідача №16/04), оскільки наявність чи відсутність відповіді користувача надр не може ставити в залежність вимоги чинного законодавства про надрокористування.

Таким чином, доводи апелянта не спростовують позиції суду щодо наявності підстав для обмеження права позивача на звернення до суду в межах десятиденного строку.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, наведені позивачем доводи, не відповідають діючому законодавству та усталеній судовій практиці, тому колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

Конкретно визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі» Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 380/12839/21 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький