Справа № 380/11821/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо не списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 із орендної плати за земельну ділянку, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області списати безнадійний податковий борг ОСОБА_1 із орендної плати за земельну ділянку, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн;

- звільнити від сплати судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10 липня 2014 року є внутрішньо переміщеною особою. У березні 2021 року він довідався про те, що йому не списаний податковий борг як фізичній особі платнику податків із орендної плати за землю, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн. На свою заяву про списання безнадійної заборгованості позивач отримав від відповідача відповідь про відсутність законодавчих підстав для визнання податкового боргу, що обліковується за ним, безнадійним та його списання.

Бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного податкового боргу із орендної плати за землю, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн позивач уважає протиправною, оскільки щодо такого податкового боргу минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України, а тому відповідно до Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 (далі Порядок № 577), він підлягає списанню контролюючим органом. Також, на думку позивача, іншою підставою для списання спірного безнадійного податкового боргу є форс-мажорна обставина, а саме здійснення антитерористичної операції у м. Донецьк Донецької області, яке відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до переліку населених пунктів на території яких здійснювалася антитерористична операція.

У зв`язку з вищенаведеним просить адміністративний позов задоволити повністю.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що згідно з підпунктом 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу. Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу. Норми цього підпункту не застосовуються: з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця.

Відповідач зазначає, що за даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України зміна місцезнаходження (місця проживання), що пов`язана зі зміною адміністративного району позивача, відбулася 23 листопада 2018 року з попередньої адреси: Україна, 83117, Донецька область, м. Донецьк, Кіровський район, вул. Валентини Терешкової, 2/70 до нової адреси: Україна, 79034, Львівська область, м. Львів, Сихівський район, вул. Угорська, 7-а/23. З огляду на це Головне управління ДПС у Донецькій області станом на сьогодні не має законодавчих підстав для визнання податкового боргу, що обліковується за позивачем по Головному управлінню ДПС у Донецькій області (Кіровський район, м. Донецьк) з орендної плати з фізичних осіб, безнадійним та його списання.

Щодо покликань позивача на форс-мажорні обставини, а саме здійснення антитерористичної операції у м. Донецьк Донецької області відповідач зауважує, що Верховний Суд у постанові від 17 листопада 2020 року у справі № 805/1108/16-а наголосив, що Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не скасовує обов`язків платника сплачувати податки і збори, а надає можливість на період антитерористичної операції не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі. Крім того, згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у цій же постанові, стаття 37 Податкового кодексу України встановлює підстави для припинення податкового обов`язку. Підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

У зв`язку з цим у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково вказує про те, що твердження відповідача про зупинення строків давності та незастосування до платників податків заходів стягнення спростовуються зміною його місцезнаходження (місця проживання) із території проведення антитерористичної операції на іншу територію України, що підтверджується Довідкою про первинну реєстрацію особи переселенця Головного управління ДСНС України у Запорізькій області у м. Бердянськ від 16 липня 2014 року.

Також позивач, покликаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 812/1541/16, зазначає, що списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу. При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин). В інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 23 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 15 вересня 2021 року звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір». Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 26 листопада 2003 року (номер запису 2 266 017 0000 022265) зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Згідно з довідкою № 12 від 16 липня 2014 року про первинну реєстрацію особи переселенця позивач зареєстрований з 10 липня 2014 року.

Згідно з довідкою № від 12 листопада 2018 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою № 1306-7 від 11 травня 2019 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до даних зворотного боку облікової картки платника податків ОСОБА_1 (вид бюджету 50 (місцевий бюджет), код класифікації доходів бюджету 18010900 (орендна плата з фізичних осіб)) станом на 31 грудня 2020 року у позивача наявний податковий борг за платежем: орендна плата з фізичних осіб у розмірі 3199,67 грн. Зазначена сума податкового боргу позивача виникла у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року внаслідок несплати самостійно задекларованого податкового зобов`язання з орендної плати за землі державної або комунальної власності за 2014 рік згідно поданої 05 лютого 2014 року податкової декларації з плати за землю.

19 березня 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою щодо скасування нарахованої заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

Листом від 28 квітня 2021 року № 14086-6/05-99-13-02-33 «Про надання відповіді» Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило позивача на його заяву від 19 березня 2021 року про відсутність законодавчих підстав для визнання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 3199,67 грн, що обліковується за ним по Головному управлінні ДПС у Донецькій області, безнадійним та його скасування з огляду на те, що за даними ІТС зміна місцезнаходження (місця проживання), що пов`язана зі зміною адміністративного району позивача, відбулася 23 листопада 2018 року з попередньої адреси: Україна, 83117, Донецька область, м. Донецьк, Кіровський район, вул. Валентини Терешкової, 2/70 до нової адреси: Україна, 79034, Львівська область, м. Львів, Сихівський район, вул. Угорська, 7-а/23. Відповідно до наданих позивачем копій документів Львівська Торгово-промислова палата у своєму листі від 07 листопада 2019 року № 19-08-9/890 не вбачає підстав для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) щодо зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб. Також у листі додатково повідомлено про те, що відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами, затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року № 44 (5) зі змінами, документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є сертифікат.

Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не списання безнадійного податкового боргу із орендної плати за землю, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності бездіяльності відповідача щодо не списання позивачу безнадійного податкового боргу із орендної плати за землю, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року на суму 3199,67 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) (тут в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Проте за наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.

Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У пункті 101.2 вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.

Так, під терміном «безнадійний» розуміється, окрім іншого:

- податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3);

- податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (підпункт 101.2.4).

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 101.5 статті 101 Податкового кодексу України).

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначений Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577.

Під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти:

- податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу (підпункт 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577);

- податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (абзац перший підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577).

Позивач уважає, що наявний в нього податковий борг із орендної плати за землю, який виник у період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, на суму 3199,67 грн є безнадійним, а, отже, підлягає списанню з таких двох підстав:

1) стосовно такого податкового боргу минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Податкового кодексу України;

2) зазначений податковий борг виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), а саме здійснення антитерористичної операції у м. Донецьк Донецької області.

Надаючи правову оцінку першій підставі, суд зазначає таке.

Строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Відповідно до положень пункту 3.1, абзацу 5 пункту 3.2 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Згідно з приписами пунктів 4.3-4.5 Порядку № 577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не був стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню органами державної податкової служби самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу, або за даними довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин) (пункт 4.1 розділу ІV Порядку № 577). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 813/4430/16, від 09 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а, від 09 березня 2021 року у справі № 300/2353/19 та інших.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами податковий борг позивача зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року.

Як встановив суд вище за обліковими даними інформаційної системи контролюючого органу за ОСОБА_1 станом на 31 грудня 2020 року обліковується податковий борг з орендної плати за земельну ділянку у розмірі 3199,67 грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище правового регулювання та, зважаючи на відсутність доказів стягнення податковим органом вказаної суми податкового боргу, податковий борг позивача зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, набув статусу безнадійного, оскільки минув строк давності, встановлений статтею 102 Податкового кодексу України (1095 днів) для його стягнення, а тому такий податковий борг підлягає списанню контролюючим органом відповідно до вимог Порядку № 577.

Щодо покликань відповідача на підпункт 38.2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України як на підставу для невизнання спірного податкового боргу безнадійним суд зазначає таке.

Підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України доповнено пунктом 38 Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні».

У подальшому Законом України від 23 березня 2017 року № 1989-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо уточнення деяких положень та усунення суперечностей, що виникли при прийнятті Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (далі Закон № 1989-VIII) пункт 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України викладено у новій редакції.

У пункті 1 розділу ІІ цього Закону визначено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

Закон № 1989-VIII набрав чинності з 15 квітня 2017 року.

Таким чином, з 15 квітня 2017 року чинним є пункт 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України у редакції Закону № 1989-VIII, який застосовується до податкових періодів, починаючи з 1 січня 2017 року.

У цій справі спірний податковий борг позивача зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, тобто до 2017 року.

За таких обставин пункт 38 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» Податкового кодексу України у редакції Закону № 1989-VIII не застосовується до спірних правовідносин, а тому твердження відповідача у цій частині суд відхиляє.

Надаючи правову оцінку другій підставі, суд зазначає таке.

Зміст наведених вище положень податкового законодавства дає підстави стверджувати, що безнадійним визнається податковий борг, який, окрім іншого, виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), тобто не з вини платника податків, які неможливо попередити своїми заходами за умови, що ці обставини безпосередньо вплинули на своєчасне виконання податкових зобов`язань. Ці умови можна охарактеризувати як ознаки, що дозволяють віднести податковий борг до категорії «безнадійного».

Факт непереборної сили, зокрема, настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України підтверджується Торгово-промисловою палатою України (абзац 3 підпункту 4 пункту 2.1 Порядку № 577).

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 577 визначено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Згідно з абзацом першим пункту 4.2 розділу ІV Порядку № 577 за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином податковий борг, який виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є безнадійним і може бути списаний податковим органом за результатами оцінки відповідної заяви платника податків та доданих документів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про Торгово-промислові палати в Україні» (далі Закон № 671/97-ВР) Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

За частиною другою вказаної статті Закону № 671/97-ВР форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Тобто на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні Торгово-промислові палати покладено повноваження щодо видачі суб`єктам господарювання сертифікатів про засвідчення настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які об`єктивно унеможливлюють виконання ними обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Разом з тим Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII від 02 вересня 2014 року (далі Закон № 1669-VII), статтею 1 якого визначено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Отже, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14 квітня 2014 року.

Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України не приймався, тобто період проведення антитерористичної операції триває.

На виконання вимог Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» (втратило чинність), від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено, м. Донецьк, Донецької області.

Згідно зі статтею 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

У той же час за правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16-а, від 12 листопада 2020 року у справі № 200/9169/21, від 06 квітня 2021 року у справі № 805/696/18-а, від 27 січня 2022 року у справі № 826/9302/17 сам факт наявності у позивача такого сертифікату не є безумовною підставою для визнання податкового боргу безнадійним та його списання податковим органом. Для визнання податкового боргу безнадійним має бути встановлений (доведений) причинно-наслідковий зв`язок між виникненням податкового боргу платника та форс-мажорними обставинами. При цьому платник податку не обмежений у доказах, які він може долучити до заяви про списання безнадійного податкового боргу на підтвердження наявності обставин форс-мажору. Встановлення причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу, тобто визнання його безнадійним, є компетенцією суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду заяви платника податків. У разі звернення платника податку до податкового органу із заявою щодо списання безнадійного податкового боргу необхідно у кожному конкретному випадку досліджувати вплив наявності обставин непереборної сили, засвідчених відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання та на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами.

Як слідує з матеріалів справи 19 березня 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою щодо скасування нарахованої заборгованості з орендної плати з фізичних осіб.

Листом від 28 квітня 2021 року № 14086-6/05-99-13-02-33 «Про надання відповіді» Головне управління ДПС у Донецькій області повідомило позивача на його заяву від 19 березня 2021 року про відсутність законодавчих підстав для визнання податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 3199,67 грн, що обліковується за ним по Головному управлінні ДПС у Донецькій області, безнадійним та його скасування з огляду на те, що, зокрема, відповідно до наданих позивачем копій документів Львівська Торгово-промислова палата у своєму листі від 07 листопада 2019 року № 19-08-9/890 не вбачає підстав для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) щодо зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб. Також у листі додатково повідомлено про те, що відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Регламенту засвідчення торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами, затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року № 44 (5) зі змінами, документом, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) є сертифікат.

З наведеного слідує, що при зверненні до Головного управління ДПС у Донецькій області із заявою про списання безнадійного податкового боргу позивач на підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, не подав відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України, що в силу вимог статті 10 Закону № 1669-VII є єдиним належним та достатнім документом, який підтверджує їх настання.

Як уже було зазначено вище за змістом абзацу другого підпункту 4.1 розділу ІV Порядку № 577 при зверненні до контролюючого органу із заявою про списання безнадійного податкового органу платник податків обов`язково повинен подати документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним, у спірному ж випадку відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України. І саме за результатами розгляду поданих документів керівник (його заступник) органу доходів і зборів та за наявності підстав уповноважений прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу.

З огляду на відсутність у контролюючого органу відповідного сертифікату Торгово-промислової палати України останній був позбавлений можливості дослідити вплив наявності обставин непереборної сили на неможливість позивача належним чином виконувати свої зобов`язання та на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між обставинами непереборної сили з виникненням податкового боргу позивача, тобто визнання його безнадійним.

За таких обставин у контролюючого органу були відсутні необхідні умови для прийняття рішення про визнання податкового боргу позивача зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року безнадійним з підстави, передбаченої абзацом першим підпункту 4 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку № 577 (податковий борг платника податків, що виник унаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин)).

Тому аргументи позивача у цій частині суд відхиляє.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що оскільки податковий борг позивача зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року, набув статусу безнадійного у зв`язку з закінченням строку давності, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України (1095 днів) для його стягнення, а тому відповідач відповідно до вимог Порядку № 577 зобов`язаний був вчинити відповідні дії щодо його списання.

Оскільки таких дій відповідач у межах спірних правовідносин не вчинив, суд погоджується із твердженнями позивача про протиправну бездіяльність відповідача та необхідність задоволення позовної вимоги у цій частині.

Згідно із частиною першою статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Тож з метою ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати відповідача здійснити дії, визначені Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, щодо списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», а тому його розподіл на підставі статті 139 КАС України не здійснюється.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп. 15.5 п. 15 Перехідних положень, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Донецькій області щодо списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області здійснити дії, визначені Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, щодо списання безнадійного податкового боргу ОСОБА_1 зі сплати орендної плати за землю у розмірі 3199,67 грн, який виник за період з 30 липня 2014 року по 30 січня 2015 року.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 17 травня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.