Справа № 500/1443/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1443/22

10 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П. за участю:

секретаря судового засідання Порплиці Т.В.

представника відповідача Бачинський І.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач), в якій просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 86 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, та скасувати його;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто з 24.11.2021, зарахувавши до пільгового стажу період її роботи з 17.10.1985 по 14.09.2000.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.11.2021 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Проте, рішенням від 30.09.2021 № 86 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, так як відсутній достатній стаж роботи на пільгових умовах.

Беручи до уваги те, що факт роботи оздоблювальником виробів із деревини в Кременецькій мебельній фабриці, перейменованій на ВАТ "Кременчанка", з 17.10.1985 по 14.09.2000 підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, характеристикою виконуваної роботи, позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 14.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14.04.2022.

Ухвалою суду від 14.04.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до участі в справі в якості співвідповідача. Прийнято заяву про зміну позовних вимог, відповідно до якої позивач просить: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 № 86 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, та скасувати його; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з часу звернення із заявою про призначення такої пенсії, тобто з 24.11.2021, зарахувавши до пільгового стажу період її роботи з 17.10.1985 по 14.09.2000. Розгляд справи відкладено на 10.05.2022.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 22.04.2022 подано до суду відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що в довідці пільгового характеру від 22.11.2021 №618, виданої ТДВ "Кременчанка", не зазначена зайнятість повний робочий день та фактичну тривалість пільгового стажу, тому немає законних підстав зарахувати період роботи позивача з 17.10.1985 по 14.09.2000 до пільгового стажу роботи за Списком №2. Також за результатами розгляду документів наданих ОСОБА_1 встановлено, що вона досягла 53-річного віку, тобто нею не набуто віку необхідного для призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За даних обставин, вважає, що оскаржуване рішення прийнято правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області 29.04.2022 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким листом від 03.12.2021 №1900-0209-8/36125 повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, так як, за доданими документами до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи з 17.10.1985 по 14.09.2000, оскільки в довідці пільгового характеру від 22.11.2021 №618, наданій ТВД "Кременчанка", не зазначено зайнятість про повний робочий день та фактичну тривалість пільгового стажу.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перевірку щодо наявності у позивача пільгового стажу роботи на ТДВ "Кременчанка", під час якої використано книги наказів підприємства за період 1985-200 років, про що складено Акт про результати перевірки пільгового стажу роботи ОСОБА_2 в ТДВ "Кременчанка" від 07.04.2021 №1107. За результатами перевірки, встановлено, що "в документах, які перевірялись відсутні відомості про фактичну тривалість робочого часу позивача, кількість відпрацьованих нею днів, та годин, зокрема: в книгах по нарахуванню заробітної плати Кременецької мебельної фабрики та ВАТ "Кременчанка". Також, Головним управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області проведено перевірку достовірності подання позивачем довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, в ході чого, використано книги по нарахуванню заробітної плати ТДВ "Кременчанка" за 1986-2000 роки та довідка про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.01.2021 №43. Зазначеною перевіркою встановлено, що протягом 1990 року та у квітні 1995 року заробітна плата позивачу не нараховувалась. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив, що записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , належної ОСОБА_1 , повністю підтверджується її як загальний трудовий стаж, так і пільговий в кількості майже 15 років. Вказані записи повністю відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 У трудовій книжці позивача заповнені усі необхідні реквізити, а тому сумнівів щодо їх неправильності не може виникати. Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії № 618 від 22.11.2021, виданої ТДВ "Кременчанка", вбачається, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Кременецькій меблевій фабриці в період з 17.10.1985 по 14.09.2000. Крім того, з довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 230 від 07.04.2021 вбачається, що за період з 1985 по 2000 її заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, склала 872 грн.

В судовому засіданні представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду відповідно до ст.124, 126 КАС України. Причину неявки не повідомлено, що в силу приписів п.1 ч.3 ст.205 КАС України, не перешкоджає розгляду справи за відсутності таких учасників справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом трудової діяльності працювала на різних підприємствах, що підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17.10.1985 (а.с.12-28, 8-9). Зокрема, з 17.10.1985 по 14.09.2000 позивач працював оздоблювальником виробів із деревини в Кременецькій мебельній фабриці, перейменованій на ВАТ "Кременчанка".

Позивач 24.11.2021 звернуся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 № 86 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, так як відсутній достатній стаж роботи на пільгових умовах (а.с.7). Страховий стаж позивача становить 31 рік 6 місяців 20 днів (а.с.42). За доданими документами до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період з 17.10.1985 по 14.09.2000, оскільки в довідці пільгового характеру від 22.11.2021 №618, наданій ТВД "Кременчанка", не зазначено зайнятість про повний робочий день та фактичну тривалість пільгового стажу (а.с.10). Згідно акту про результати перевірки пільгового стажу від 07.04.2021 №1107 не встановлено наявність відомостей про фактичну тривалість робочого часу, кількість відпрацьованих днів (а.с.38-39).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 03.12.2021 №1900-0209-8/36125 повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.6).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

В силі приписів ч.1 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п.2 ч.2 ст.144 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

Аналогічні положення передбачені п."б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637), у відповідності п.1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Згідно п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до п.1 Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі Порядок №442) атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (п.8 Порядку №442).

Згідно з п.9 Порядку №442 перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Отже, аналіз вище наведених правових норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах незалежно від віку є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З матеріалів справи видно, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала оздоблювальником виробів із деревини в Кременецькій мебельній фабриці, перейменованій на ВАТ "Кременчанка", з 17.10.1985 по 14.09.2000.

Відмовляючи позивачу у призначені пенсії на пільгових умовах, відповідач послався на відсутність пільгового стажу за Списком №2. До стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не зараховано зазначений період роботи, оскільки в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 22.11.2021 №618, наданій ТВД "Кременчанка", не зазначено зайнятість про повний робочий день та фактичну тривалість пільгового стажу.

Однак зі змісту вказаної довідки слідує, що ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Кременецькій меблевій фабриці в період з 17.10.1985 по 14.09.2000. Виконувала оздоблювач (меблевих деталей), була занята на роботах із застосуванням лакофарбованих матеріалів, що містять шкідливість речовин не нижче 3 класу небезпеки, за посадою оздоблювальниця (меблевих деталей), що передбачена Списком № 2, розділ 21, підрозділ 6, код КП 2230602а-16314, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 (а.с.10). Факт належного оформлення довідки не заперечується відповідачами.

Відповідно до характеристики виконуваної роботи, виданої ТДВ "Кременчанка", ОСОБА_1 працювала на Кременецькій меблевій фабриці та обіймала посаду оздоблювальниці V розряду в оздоблювальному цеху та виконувала роботу, яка характеризується наступними ознаками: лакування НЦ і ПЕ лаками наливом І розпилювання, грунтування, шліфування лакових покритів, освіження, зняття залишків пасти, полірування, тонування, парафінування та розрівнювання (а.с.11).

ТДВ "Кременчанка" є правонаступником ВАТ "Кременчанка", згідно статуту ТДВ "Кременчанка", затвердженого рішенням установчих зборів засновників, протокол № 1 від 05.12.2012. У зв`язку з приватизацією, Кременецька меблева фабрика перейменована на ВАТ "Кременчанка " з 09.02.1995, про що також зазначено у довідці ТДВ "Кременчанка" № 41 від 22.01.2021 (а.с.12).

Крім того, згідно висновку щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці № 118/05 від 12.08.2003. у ВАТ "Кременчанка" була проведена атестація робочих місць. Даний висновок посвідчує той факт, що наказом по установі № 64 від 27.12.1994 "Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких надається право на пільги та компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць" обґрунтовано підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 працівникам робочих місць - оздоблювач (меблевих деталей) (а.с.13-15).

Що стосується посилань відповідача на акт про результати перевірки пільгового стажу від 07.04.2021 №1107 (а.с.38-39), якою не встановлено наявність відомостей про фактичну тривалість робочого часу та кількість відпрацьованих днів позивачем, то суд вважає за необхідне відзначити, що така інформація відсутня і по всіх інших застрахованих особах.

Разом з цим, неналежний облік первинних документів не може бути підставою для виключення такого періоду роботи з стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 26.06.2019 року у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Відтак, суд констатує, що інформація, яка міститься в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, в сукупності з фактичними даними, які відображені в трудовій книжці позивача, а також відомостями, що відображені у наказах по установі про результати проведення атестації робочих місць за умовами праці та у висновках щодо якості проведеної атестації робочих місць за умовами праці, підтверджує, що позивач працював повний робочий день, виконував шкідливий характер роботи у спірний період з 17.10.1985 по 14.09.2000 на посаді оздоблювач (меблевих деталей), віднесеній до Списку №2.

Таким чином, встановлені судом обставини справи та системний аналіз законодавчих норм свідчать про достатність поданих позивачем документів для встановлення факту перебування в період з 17.10.1985 по 14.09.2000 на посаді, що міститься у Списку №2, та зайнятості за відповідною професією за результатами атестації умов праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому суд приходить до висновку про необхідність захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати такий період до спеціального стажу ОСОБА_1 .

Водночас безпідставним є посилання відповідача та те, що ОСОБА_1 , яка досягла 53-річного віку, не набуто віку необхідного для призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, оскільки позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг відповідного віку, має достатній загальний та спеціальний стаж, з урахуванням зарахованого відповідачем самостійно та висновків суду у даному рішенні, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 № 86 про відмову в призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства, враховуючи наявність у ОСОБА_1 відповідного віку, достатнього загального та спеціального стажу, не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення за пенсією згідно з ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 24.11.2021, про що просить позивач у позові.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності оскаржуваних дій.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 02.03.2022 (а.с.3).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.09.2021 №86 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 період роботи в ТВД "Кременчанка" з 17.10.1985 по 14.09.2000, що дає право на призначення пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 24.11.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 12 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Генерала Батюка, 8,м. Слов`янськ,Донецька область,84121 13486010);

Головуючий суддя Мандзій О.П.