Справа № 300/8023/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2022 р. справа № 300/8023/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення певних дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ), звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), у якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 95% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років із розрахунку 95% від суми щомісячного грошового забезпечення, визначеної станом на листопад 2019, починаючи із 01.12.2019, без обмеження її граничного розміру, та виплатити різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період із 01.12.2019.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 №300/2787/21 здійснено перерахунок пенсії з 01.12.2019. При цьому при проведенні такого перерахунку, на переконання позивача, неправомірно змінено відсотковий розмір пенсії до 70% грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру його пенсії. Позивач вважає, що перерахунок пенсії повинен здійснюватися із застосуванням норми, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент призначення пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 28-29).
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву. Так, у відзиві представник відповідача зазначив, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років. Також позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії. З урахуванням вислуги років (30 років ) позивачу призначено пенсію в розмірі 85% грошового забезпечення, як учаснику ліквідації Чорнобильської катастрофи (55%+3%*10 років =85%) а не як стверджує позивач 95%, а тому вимоги позивача в частині здійснення з 01.12.2019 перерахунку та виплати пенсії з урахуванням грошового забезпечення в розмірі 95%, є необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Стосовно зобов`язання здійснити виплату пенсії без обмежень максимальним розміром, представник відповідача вказав, що в даному випадку відповідач керувався положеннями Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 за №3668-VІ, яким визначено, що пенсія, в тому числі колишніх військовослужбовців, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Норма закону про обмеження максимального розміру пенсії, а саме стаття 43 не визнавалася неконституційною. Представником відповідача також вказано, що позивачем, всупереч статті 122 КАС України, пропущено шестимісячний строк звернення до суду, а отже наявні обґрунтовані підстави для застосування строків позовної давності у даному спорі. Просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з серпня 2003 та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як встановлено судом позивачу з 10.08.2003 призначено пенсію за вислугу років з урахуванням вислуги років (30 років) в розмірі 90% грошового забезпечення: -80% за роки вислуги (50%+3%*10років = 80%); - 5% за звільнення у відставку; 5% за ІІ категорію учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.50,52 та 55).
У зв`язку з отриманням позивачем 05.12.2003 статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, з 01.02.2004 розмір грошового забезпечення позивача склав 95%, а саме: -80% за роки вислуги (50%+3%*10років = 80%); - 5% за звільнення у відставку; 10% за І категорію учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с.51,56).
В подальшому з 29.04.2006 до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внесено зміни, а саме виключено пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» який передбачав, збільшення розміру пенсії за вислугу років на 10 процентів особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
У зв`язку з наведеним відсотковий розмір грошового забезпечення позивача склав 85%.
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі №300/2787/21 здійснило позивачу перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Івано-Франківській області» від 29.04.2021 №45 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за листопад 2019 року.
05.11.2021 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив надати довідку розрахунок за наслідками виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі №300/2787/21, та про зазначення відсоткового значення розміру грошового забезпечення і про обмеження граничного розміру пенсії, що застосовано при перерахунку з 01.12.2019 призначеної пенсії (а.с.35).
Листом від 22.11.2021 за №9079-8900/Б-04/8-0900/21 відповідач направив на адресу позивача, протокол та розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії за період з 01.12.2019 по 31.10.2021 (а.с. 12 та а.с. 13-14).
Вважаючи протиправним перерахунок пенсії з 01.12.2019 зі зменшенням розміру грошового забезпечення до 70%, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до пункту «а» 13 Закону № 2262-XII (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Крім того, згідно з положенням пункту «в» статті 13 Закону № 2262-XII зазначеним особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
В подальшому, пунктом 9 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 № 3591-IV (набрав чинності 29 квітня 2006 року) було внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема, змінено редакцію пункту «в» вказаної статті, а саме виключено можливість збільшення основної пенсії на 10% відповідних сум грошового забезпечення для осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 1.
07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 1294. Вказаною Постановою встановлено нові умови обчислення і структури грошового забезпечення зазначених осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).
Відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі № 826/3858/18, залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, зокрема, визнано протиправними та нечинними зміни до пункту 5 Порядку № 45 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
З огляду на вказане, пунктом 5 Порядку № 45 передбачено нові види грошового забезпечення, які враховуються для перерахунку пенсії. Також вказаним пунктом визначено, що додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), для перерахунку пенсії не враховуються.
Проаналізувавши наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 січня 2008 року, стаття 13 Закону № 2262-ХІІ не передбачала 10-процентне збільшення пенсії для громадян України із числа осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ та які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-процентної доплати для зазначених осіб немає.
Подібний правовий висновок у спорах цієї ж категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 08 липня 2014 року (справа № 21-277а14), у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 275/383/17, та від 16.08.2021 у справі № 240/5019/18.
З урахуванням наведеного розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 85% сум грошового забезпечення, виходячи з вислуги років (30 років) - 80% (50%+3%*10років = 80%) та - 5% за звільнення у відставку, а не як помилково вважає позивач у розмірі 95%.
Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в чинній редакції), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
Таким чином, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до наведеної статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення однак таке обмеження не стосується осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, 2.
Водночас суд зазначає, що зазначений у наведеній статті показник, для осіб які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів є максимальним показником.
В даному випадку розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 85% сум грошового забезпечення, виходячи з вислуги років (30 років) - 80% (50%+3%*10років = 80%) та - 5% за звільнення у відставку.
Згідно поданого на адресу суду відзиву та додаткових письмових пояснень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, визнає той факт, що розмір грошового забезпечення позивача становить 85% відповідних сум грошового забезпечення і жодним чином не обгрунтовує правомірність зменшення позивачу при перерахунку пенсії відсоткового значення розміру грошового забезпечення з 85% до 70%.
Отже, враховуючи визнання відповідачем розміру грошового забезпечення позивача у відсотковому значенні 85% відповідних сум грошового забезпечення, а також те, що позивач є особою, яка під час проходження служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена в установленому законом порядку до категорії 1, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача в частині зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років під час її перерахунку з 01.12.2019 до 70%.
Зважаючи на вищенаведені висновки суду, з метою забезпечення належного та ефективного відновлення порушених прав позивача на відповідне пенсійне забезпечення, слід зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років із розрахунку 85% від сум грошового забезпечення визначених станом на листопад 2019, з урахуванням виплачених сум.
Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 01.12.2019 перерахунок пенсії, без обмежень граничного розміру пенсії з урахуванням виплачених сум, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з вимогами статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Частиною 5 цієї ж статті (в редакції від 01.01.2016) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 гривень.
В подальшому, після внесення до статті 43 змін на підставі Закону України №1080-V-ІІІ від 12.04.2016, яким таку статтю доповнено частинами 4 і 5, коментована вище частина отримала номер 7.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, встановлено, що положення частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Надалі, приписами Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (надалі, також - Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, до другого речення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ внесено зміни: слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Представник відповідача, обґрунтовуючи правомірність дій та рішень ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зазначає, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії не визнавалась неконституційною. Натомість, неконституційними визнані зміни до статті 43 Закону №2262-ХІІ, які вносились Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VIII від 24.12.2015 (надалі, також - Закон №911-VIII) про обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік. Сама стаття 43 щодо максимального розміру пенсії є чинною та, відповідно, підлягає застосуванню, в тому числі із змінами відповідно до Закону №1774-VIII.

Надаючи оцінку таким твердженням відповідача, суд вказує, що частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ в редакції змін, внесених Законом №911-VІІІ від 24.12.2015, якою передбачалось обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі №7-рп/2016.

Однак, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач не зауважив, що на момент здійснення органом пенсійного фонду перерахунку пенсії і застосування спірного обмеження, чинними були та залишаються положення статті 2 Закону №3668-VI, згідно із якими, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI встановлено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд звертає увагу на правову позицію Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 24.06.2020, ухваленій по справі №580/234/19 (провадження №К/9901/16845/19), де касаційний суд зазначив, що наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо.

Верховний Суд зауважив, що з часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Крім того, зазначені положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Враховуючи наведене, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром в силу вимог абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що положення Європейської соціальної хартії 1996 року, яка ратифікована Україною згідно із Законом України №137-V від 14 вересня 2006 року. Вказаним міжнародно-правовим актом передбачено, що держави-сторони зобов`язані вживати заходів для забезпечення рівності між власними громадянами у сфері реалізації прав на соціальний захист, які надаються законодавством про соціальне забезпечення, докладати зусиль для поступового піднесення системи соціального забезпечення на більш високий рівень (стаття 12).

Тобто, утверджуючи та забезпечуючи права осіб на соціальний захист, держава повинна в процесі виконання своїх соціальних обов`язків вживати заходів для забезпечення рівності між пенсіонерами.

Досліджуючи питання, чи мало місце втручання держави у право позивача мирно володіти своїм майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) слід відзначити, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26.06.2014, пункт 35, заяви №68385/10 та №71378/10) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

Суд звертає увагу, що у спірних правовідносинах вимоги позивача не мають достатнього підґрунтя у національному законодавстві, адже положення Закону №3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

З огляду на це, у позивача немає «законних сподівань» на виплату пенсії в розмірі понад десять прожиткових мінімумів, установленими для осіб, які втратили працездатність, які (сподівання) могли б підпадати під дію статті 1 Першого протоколу.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.06.2014 у справі «Великода проти України» (заява №43331/12) Суд розглянув скаргу за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у спірних правовідносинах факту втручання держави у право позивача на мирне володіння майном.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 27.01.2021 у справі №344/1326/17 адміністративне провадження №К/9901/29375/18, в постанові від 21.05.2021 у справі №681/549/16-а адміністративне провадження №К/9901/18350/18, в постанові від 04.03.2021 у справі №752/9907/16-а адміністративне провадження №К/9901/16067/18, в постанові від 17.09.2021 у справі №580/1285/20 адміністративне провадження №К/9901/23994/21, в постанові від 10.12.2020 у справі №580/492/19 адміністративне провадження №К/9901/18348/19, в постанові від 05.11.2020 у справі №440/2423/19 адміністративне провадження №К/9901/31127/19 і в постанові від 24.09.2020 у справі №640/5854/19 адміністративне провадження №К/9901/11820/20.

Застосування Верховним Судом такого ж правового регулювання як і щодо спору у цій справі (в частині правовідносин пенсійного забезпечення, визначеного за правилами Закону №2262-ХІІ) здійснено судом касаційної інстанції в постановах від 21.05.2021 у справі №347/2083/16 адміністративне провадження №К/9901/17628/18 та від 18.11.2021 у справі №521/20962/16-а адміністративне провадження №К/9901/29418/18.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 , у частині зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 без обмеження максимальним розміром пенсії, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань ГУ ПФУ в Івано-Франківській області у відзиві з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом суд зазначає наступне.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження випливає з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України № 2235-III «Про громадянство України» заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

В частині другій статті 2 Закону України №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях №8-рп/2013 і №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Крім цього, згідно з частиною 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз даної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.04.2019 по справі 809/248/18.

Щодо посилань відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а (провадження №11-345апп19), суд зазначає, що обставини викладені в цій постанові стосуються інших правовідносин.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 263, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018) в частині зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) за вислугу років під час її перерахунку з 01.12.2019 до 70%.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018) здійснити з 01.12.2019 перерахунок і виплату призначеної ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) пенсії за вислугу років із розрахунку 85% від сум грошового забезпечення визначених станом на листопад 2019, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.