Справа № 380/5359/22
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/5359/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Крутько О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної екологічної інспекції у Львівській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Львівській області у якому заявлено позовні вимоги: визнати протиправною бездіяльність Державної екологічної інспекції у Львівській області (), а саме ненадання достовірної інформації у відповідь на запит від 12.11.2021; зобов`язати відповідача надати достовірну інформацію на запит від 12.11.2021.

Ухвалою від 17.03.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані наступним: 12.11.2021 позивач звернувся до відповідача із запитом на отримання інформації, у якому вказав, що 28.07.2021 він особисто подав на адресу відповідача два запити на отримання публічної інформації (додатки № та № 2). Просив надати наступну інформацію: 1) повідомити реєстраційні номери зазначених вище двох запитів; 2) повідомити в який спосіб було надано (надіслано) відповіді на два запити від 28.07.2021 (засобами електронного зв`язку, поштова служба, кур`єрська доставка тощо); 3) надати завірені копії або витяги всіх наявних у відповідача документів, які є підтвердженням надсилання відповідачем відповідей на його адресу. 23.12.2021 на його електронну адресу надійшла відповідь № 03-7234 від 23.12.2021, у якій повідомлено, що відповіді на його запити від 28.07.2021 надіслано на його електронну адресу 30.07.2021. В підтвердження надсилання таких документів електронним листом відповідачем надано знімок екрану. Позивач стверджує, що відповідачем на його запит від 12.11.2021 надано недостовірну інформацію, вказує, що відповіді на запити від 30.07.2021 на його електронну адресу не надходили, а на запитання № 3 запиту від 12.11.2021 відповідачем надано недостовірну інформацію.

Позивач подав клопотання про розгляд справи з викликом сторін у судовому засіданні, яке суд відхиляє з огляду на предмет спору та подання достатніх для вирішення спору доказів.

Також позивач подав клопотання про призначення експертизи з метою перевірки знімку екрану (додаток 3 до адміністративного позову), який відповідачем було подано як додаток до документа № 03-7234 від 23.12.2021. Суд відхиляє вказане клопотання, оскільки аргументи позивача щодо достовірності поданого доказу можуть бути оцінені судом з врахуванням відсутності заперечень щодо цих доводів позивача зі сторони відповідача. Крім того позивач не вказав у прохальній частині клопотання, яку експертизу він просить призначити, на кого слід покласти витрати на проведення експертизи, питання, які слід поставити експерту на вирішення, назву експертної установи, яка пропонується для проведення експертизи тощо.

Відповідач на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подав, проти позову не заперечив, про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні повідомлений належним чином.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд виходив з наступного.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із запитом на отримання інформації від 12.11.2021, у якому вказав, що 28.07.2021 він особисто подав на адресу відповідача два запити на отримання публічної інформації (додатки № та № 2).

Просив надати наступну інформацію:

1) повідомити реєстраційні номери зазначених вище двох запитів;

2) повідомити в який спосіб було надано (надіслано) відповіді на два запити від 28.07.2021 (засоби електронного зв`язку, поштова служба, кур`єрська доставка тощо);

3) надати завірені копії або витяги всіх наявних у відповідача документів, які є підтвердженням надсилання відповідачем відповідей на його адресу.

На електронну адресу ОСОБА_1 надійшла відповідь № 03-7234 від 23.12.2021, у якій повідомлено, що реєстраційні номери запиту від 28.07.2021 (додаток 1) - № 60 від 28.07.2021 та запиту від 28.07.2021 (додаток 2) - № 61 від 28.07.2021. Відповідь на запити позивача надіслано листами Інспекції від 30.07.2021 № 03-4359 та № 03-4365 на електронну пошту, як вказано у запитах. Додатком до листа надано копію з електронної пошти про відправлення.

Позивач стверджує, що не отримував відповіді на свої запити, а на п.3 його інформаційного запиту надано недостовірну інформацію, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначено Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VІ).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону №2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом та максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Положенням п.1 ч.1 ст.13 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч.4 ст. 13 Закону №2939-VІ).

Статтею 14 Закону №2939-VІ передбачено, що розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з ч.1-4 ст. 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VІ передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі

Відповідно до ч.1, 4 ст.20 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

З аналізу наведених норм, з запитом на інформацію до розпорядника інформації має право звернутися фізична особа. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник повинен надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст. 22 Закону №2939-VІ відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.3 ст. 22 Закону №2939-VІ).

Згідно матеріалів справи позивач звернувся до відповідача з запитом на інформацію від 12.11.2021 у якому зазначив та описав інформацію, яка запитується. Судом встановлено, що вимоги щодо форми та змісту запиту на отримання публічної інформації були дотримані, запит належним чином оформлений, направлений та отриманий відповідачем.

Відповідачем надано позивачу відповідь на запит від 12.11.2021 листом № 03-7234 від 23.12.2021, якою у відповідь на п.3 запиту щодо надання завірених копій або витягів всіх наявних у відповідача документів, які є підтвердженням надсилання відповідей на його адресу, Державною екологічною інспекцією у Львівській області надано копію знімку екрану з інформацією про відправлення електронного листа гр. ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи позивача про недостовірність цього доказу суд зазначає, що така копія не була засвідчена у встановленому порядку та містить розбіжності щодо дати (години) формування витягу та дати (години) направлення електронного листа (дата (година) формування витягу передує даті (годині) направлення електронного листа). Таким чином, позивач правомірно піддає сумніву достовірність такого доказу з врахуванням того, що він такі відповіді не отримував.

Таким чином, суд приймає до уваги твердження позивача про недостовірність наданої йому інформації у частині п.3 запиту, оцінивши такі доводи у сукупності, та врахувавши відсутність заперечень відповідача на твердження позивача.

Суд звертає увагу на те, що ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання дій відповідача (не бездіяльності, як вказує позивач, оскільки відповідь на запит було надано) протиправними щодо надання недостовірної інформації на запит позивача від 12.11.2021.

З метою захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно направити інформацію у відповідь на запит ОСОБА_1 від 12.11.2021.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не спростував позовних вимог, не надав відзиву на адміністративний позов, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, з врахуванням вищенаведених обґрунтувань адміністративний позов слід задовольнити частково.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 77, 90, 241-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Львівській області щодо надання недостовірної (неповної) інформації на запит ОСОБА_1 від 12.11.2021.

Зобов`язати Державну екологічну інспекцію у Львівській області повторно направити достовірну інформацію у відповідь на запит ОСОБА_1 від 12.11.2021.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Крутько О.В.