Справа № 480/3490/22
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
13 травня 2022 року Справа № 480/3490/22
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Савицька Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми заяву Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 до Сумської міської ради, третя особа - Первинна профспілкова організація Сумської міської клінічної лікарні №5 про визнання протиправним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
13 травня 2022 року до Сумського окружного адміністративного суду звернулося Комунальне некомерційне підприємство "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 з позовом до Сумської міської ради, третя особа - Первинна профспілкова організація Сумської міської клінічної лікарні № 5, і просять суд визнати протиправним і скасувати рішення XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради».
Із позовною заявою позивачами подано заяву про забезпечення позову, у якій просять:
1. Забезпечити позов Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради та ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради».
2. Зупинити дію рішення XIX сесії VIII скликання Сумської міської ради від 23.02.2022 №2992-МР «Про реорганізацію комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня Святого Пантелеймона» Сумської міської ради».
3. Заборонити Сумській міській раді, посадовим особам Сумської міської ради та виконавчим органам Сумської міської ради, а також третім особам здійснювати дії, що стосуються предмета спору, а саме:
3) Управлінню охорони здоров`я Сумської міської ради вчиняти дії щодо звільнення директора комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня №5» Сумської міської ради ОСОБА_1 .
Вказана заява мотивована тим, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає Конституції та законам України, зокрема Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту, порушує права та законні інтереси мешканців Сумської міської територіальної громади. Враховуючи протиправність оскаржуваного рішення, яка полягає в порушенні процедури прийняття рішення відповідачем, безпідставності прийнятого рішення, а також порушенні процедури прийнятого протиправного рішення, позивачі просять визнати його протиправним та скасувати.
На думку позивачів, не застосування забезпечення позову зумовить тяжкі наслідки, так як позивачі виконують функції, покладені в умовах запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19) та в умовах військового стану. Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має врахувати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист прав заявника та подальше виконання рішення суду.
Дослідивши доводи заяви про забезпечення позову, суд відмовляє у її задоволенні, виходячи із наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст. 150-151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також види забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначенні цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Згідно зі ч. 1ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб
Забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Законодавець встановив наступні підстави для винесення ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Із аналізу наведених норм вбачається, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.
Заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді заяви про забезпечення доказів покладається виключно на заявника.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Також суд звертає увагу на те, що вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами, застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Суд зазначає, що співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У контексті наведеного суд зазначає, що позивачами у заяві про забезпечення позову не доведено та документально не підтверджено обставини, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачів, які б унеможливили захист їх прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Також позивачами до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивачів.
Сама лише незгода позивачів із рішенням суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.
Можливі негативні наслідки, про які зазначають позивачі у даній заяві, базуються виключно на припущеннях позивача, а зазначені позивачами порушення їх прав має ймовірний, виключно прогнозований характер.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю оскаржуваного рішення.
Суд вважає за необхідне зазначити, що протиправність оскаржуваного рішення повинна бути встановлена в ході розгляду даної справи по суті.
Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги виключно прогнозоване на майбутнє порушення права позивачів, суд зазначає, що вказані у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених ст. 151 КАС України.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів.
Оцінюючи доводи позивачів суд зазначає, що законодавство передбачає ефективні засоби відновлення в судовому порядку прав незаконно звільненої особи роботодавцем: 1) рішення суду про поновлення на посаді підлягає до негайного виконання; 2) за весь час вимушеного прогулу на користь незаконно звільненої особи стягується середній заробіток; 3) у випадку затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді особа вправі позиватися про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виконання рішення суду.
Суд зазначає, що висновки щодо очевидності ознак протиправності оскаржуваного рішення можуть бути зроблені лише на підставі дослідження поданих сторонами доказів під час судового розгляду конкретної справи. Відтак, суд дійшов висновку, що наведені заявником обґрунтування не є достатніми для висновку про очевидність протиправності оскаржуваного рішення.
Таким чином, у ході розгляду заяви судом не виявлено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам заявників до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивачів.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня № 5" Сумської міської ради, ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя Н.В. Савицька