Справа № 465/531/22
Суддя: Мартьянова С. М.
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2022 року Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді Мартьянової С.М.

при секретарі Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції про скасування постанови серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою про скасування постанови серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 року у справі про адміністративне правопорушення. Просить скасувати постанову інспектора УПП у Львівській області Серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 року ОСОБА_2 від 17 грудня 2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 680 грн. за ч.З ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що згідно оскаржуваної постанови зазначено, що 17 грудня 2021 року о 05 годині 57 хв. у м. Львові по вул.Чернівецькій,1 (залізничний вокзал) ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом здійснив зупинку на смузі для руху без поважної причини створив суттєву перешкоду у русі, вчинив порушення п.15.10 ПДР (порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху). Вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною з наступних підстав. Пояснив, що дійсно, 17 грудня 2021 року зранку позивач відвозив свого сина ОСОБА_3 , 2011 року народження до автобуса, який о 06 год 00 хв. мав відправлятися із залізничного вокзалу в республіку Польща у м. Краків на спортивні змагання. Дорога на виїзд з кільця, яке є на залізничному вокзалі, має односторонній рух. Тому по лівій смузі дороги водії зупинялися, для висадки та посадки пасажирів, заборонних знаків зупинки там немає. Тому позивач зупинив свій автомобіль, щоб перевести дитину через дорогу до автобуса, який стояв метрів за тридцять. Позивач зупинив машину таким чином, щоб водії могли вільно їхати по правій смузі руху і машини вільно проїжджали по дорозі, в чому він пересвідчився особисто. Завівши дитину до автобуса, позивач побачив, що біля машини вже стоять двоє патрульних. Коли він підійшов до них, його повідомили про накладення штрафу, оскільки, зі слів поліцейських, автомобіль був зупинений таким чином, що велика вантажна машина не може проїхати. Позивач пояснив, що переводив дитину через дорогу, здійснив зупинки з поважної причини і не створював суттєвих перешкод у русі, тим більше загроз безпеці руху. Машина стояла приблизно 2-3 хвилини і не більше. Вважає, що оскаржуване рішення інспектором прийняте упереджено, без з`ясування фактичних обставин наведених вище. З цих підстав постанова Серії ЕОА № 5156159 від 17 грудня 2021 року є необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду. 04.05.2022 року на адресу суду подав відзив на позовну заяву. Зазначає, що 17.12.2021 року близько 05 год. 57 хв., в ході виконання службових обов`язків інспектор Управління, виявив транспортний засіб Ореl Zafіra номерний знак НОМЕР_1 , водій якого - громадянин ОСОБА_1 , здійснив зупинку без поважної причини транспортного засобу на смузі для руху на вул. Чернівецькій, 1 у місті Львові, чим створив суттєву перешкоду в русі іншим транспортним засобам, тим самим порушив пункт 15.10 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х - передбачає санкцію ч. З ст.122 КУпАП. З вказаними позовними вимогами категорично не погоджується, з огляду на наступне. Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395. В силу законних підстав інспектором поліції було винесено постанову серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. Було дотримано процедури підготовки та розгляду справи по факту вчиненого правопорушення. Інспектором було з`ясовано всі необхідні обставини та вирішено питання для початку розгляду справи. Розгляд справи відбувався в присутності особи що відповідає пункту 8 Інструкції № 1395 від 07.11.2015, з дотримання вимог пункту 9. Отже, стверджувати, що немає підстав для скасування постанови серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 р., а вимоги позивача необгрунтовані та задоволенню не підлягають. Просить у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши відзив на позовну заяву та докази, які містяться в матеріалах справи, суд прийшов до наступного.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО №5156159 від 17.12.2022 року, 17.12.2021 року близько 05 год. 57 хв., водій автомобіля Ореl Zafіra номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку без поважної причини транспортного засобу на смузі для руху на вул. Чернівецькій, 1 у місті Львові, чим створив суттєву перешкоду в русі іншим транспортним засобам, тим самим порушив пункт 15.10 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 № 8073-Х - передбачає санкцію ч. З ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 293 КУпАП встановлено, що орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без змін, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення.

В свою чергу, згідно з п. 1ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Оскільки позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженоїнаказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п. 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАПпередбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом із цим, судом встановлено, що оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які перелічені статтею 251 КУпАП докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого п. 15.10 Правил дорожнього рухуУкраїни, та за вчинення якого встановлена відповідальність ч.3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови представник відповідача у відзиві, що надійшов до суду 04.05.2022 року зазначив, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством.

Однак такі доводи суд вважає помилковими.

Так, ст.122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема: за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, зупинки, стоянки (ч. 1) та за порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху (ч. 3), у вигляді штрафі в розмірі двадцяти та сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідно.

Таким чином, у даному випадку, оскільки інспектором було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 122 КУпАП, яка встановлює більшу міру відповідальності, то є необхідність доведення обставин, викладених у оскаржуваній постанові, щодо здійснення позивачем стоянки, яка при цьому створювала перешкоду руху. В інакшому випадку, навіть якщо враховувати визнання позивачем факту здійснення ним стоянки, то відповідальність за такі дії встановлена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доказів вчинення інспектором будь-яких замірів матеріали справи також не містять.

Однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тому пояснення сторони відповідача суд не вважає обґрунтованими з огляду на те, що зазначені обставини не підтверджуються належними доказами.

Крім того, у п. 9 оскаржуваної постанови не зазначені відомості про наявність доказів, на яких зафіксовано правопорушення.

Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а зазначив, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами ст. 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, всупереч вимогам ст. 77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото - чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 17.12.2022 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, де вказано, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана. При цьому, також зазначено, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.

За таких обставин, суд вважає, що сторона відповідача не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на наведене, для належного захисту порушеного права позивача належним способом буде визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином, з урахуванням задоволення позову стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ДПП на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 908,00 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 122, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, статтями 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівської області Департаменту поліції про скасування постанови серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 року - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5156159 від 17.12.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 680 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн. сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області (м. Львів, вул. Перфецького, 19).

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Cуддя Мартьянова С.М.