Справа № 808/6759/14
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року

м. Київ

справа № 808/6759/14

адміністративне провадження № К/9901/24901/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Донецькій області)

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року (Суддя: Максименко Л.Я.),

та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року (Судді: Прокопчук Т.С., Лукманова О.М., Божко Л.А.),

у справі № 808/6759/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецька міжнародна школа "Григоріївська"

до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Донецькій області),

третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області,

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецька міжнародна школа «Григоріївська» (далі - позивач, ТОВ «ДМШ Григоріївська») звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Донецькій області, далі - відповідач) в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області від 01.07.2014 № про відмову у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 1 313 217 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив суд скасувати судові рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. Доводи касаційної скарги обґрунтував неврахуванням судами попередніх інстанцій, що у заявленій до бюджетного відшкодування сумі ПДВ в декларації за квітень 2014 року приймає участь від`ємне значення з податку на додану вартість, яке утворилось у березні 2014 року. Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту є операції придбання будівельно-монтажних послуг, придбання послуг для здійснення фінансово-господарської діяльності, у тому числі послуги, отримані від нерезидента («ВЕКОХА SA», Коппет, Швейцарія, номенклатура -консультаційні послуги з питань розробки навчальної програми та планів навчання), місце постачання яких визначено на митній території України, що є необхідним для будівництва Донецької міжнародної школи «Григоріївська» з центром раннього розвитку та енергоцентром по пр. Богдана Хмельницького на сході 3-го міського ставку. При цьому за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки (акт від 04.06.2014 року № 325/15-01/37085687) податкової звітності з податку на додану вартість за лютий 2014 року на балансі підприємства як основні фонди об`єкт-будівля Школи не рахується, що підтверджено листом підприємства від 22.05.2014 року б/н об`єкт - будівля школи не введено в експлуатацію та планується ввести у травні-липні 2014 року. Враховуючи викладене позивачем сформовано податковий кредит не за рахунок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів, а тому в порушення пункту 200.5 статті 200 Податкового кодексу України у позивача відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у зв`язку з тим, що обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

Як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, який є загальнодоступним для ознайомлення, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року замінено відповідача у справі - Державну податкову інспекцію у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області правонаступником Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 19.05.2014 ТОВ «Донецька міжнародна школа «Григоріївська» надано до ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області податкову звітність з податку на додану вартість за квітень 2014 року за вх. № , згідно якої підприємством було заявлено бюджетне відшкодування ПДВ в розмірі 1 313 217 грн.

Відповідачем на підставі п. 200.10 ст. 200 ПК України, в порядку ст. 76 розділу ІІ ПК України проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за квітень 2014 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецька міжнародна школа «Григоріївська», про що складено акт перевірки від 12.06.2014 № 326/15-01/37085687 з висновками про порушення позивачем вимог п. 200.5 ст. 200 Податкового кодексу України та відмовлено у наданні бюджетного відшкодування по податковій звітності за квітень 2014 року з податку на додану вартість в сумі 1 313 217 грн (том 1 а.с. 45-48).

Висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства вмотивовано тим, що позивачем неправомірно включено до бюджетного відшкодування суму податку на додану вартість, оскільки облік витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів Товариством ведеться на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не зараховано на баланс власного збудованого об`єкта за дебетом рахунку 10 «Основні засоби», який призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух об`єктів і майнових комплексів, що віднесені до складу основних засобів у бухгалтерському обліку. У зв`язку з викладеним у позивача податковий кредит сформовано не за рахунок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів, а тому позивач не має права на отримання бюджетного відшкодування так як обсяг оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

На підставі висновків акта перевірки від 12.06.2014 № 326/15-01/37085687 ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій області прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Донецька міжнародна школа «Григоріївська» відмовлено у наданні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2014 року у розмірі 1 313 217 грн (том 1 а.с. 19).

Задовольняючи позов суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень 2014 року за наслідками операцій з придбання (спорудження) основних фондів і таке право не пов`язане з відображенням основних фондів на рахунку 10 «Основні засоби» бухгалтерського обліку.

Колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів).

Відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 року № 92 капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - це витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Відповідно до Інструкції про застосування Плану розрахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств та організацій, затвердженої наказом Міністерством фінансів України від 30.11.1999 року № 291 збільшення зазначених витрат на придбання або створення матеріальних та нематеріальних необоротних активів відображається за дебетом рахунку 15 «Капітальні інвестиції», а за кредитом цього рахунку - їх зменшення (ведення в дію, прийняття в експлуатацію придбаних або створених нематеріальних активів тощо).

Водночас рахунок 10 «Основні засоби» призначено для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди об`єктів і орендованих цілісних майнових комплексів, які віднесені до складу основних засобів, а також об`єктів інвестиційної нерухомості.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та його подальше бюджетне відшкодування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Передбачене пунктом 200.5 статті 200 Податкового кодексу України право на отримання бюджетного відшкодування не пов`язане з моментом надходження (переведення) основних засобів на баланс підприємства та відображенням їх на рахунку 10 «Основні засоби». Таким чином, якщо понесені підприємством витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу) відображені на рахунку 15 «Капітальні інвестиції», це підприємство має право на отримання бюджетного відшкодування.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31 березня 2020 року у справі № 808/7416/14 (провадження К/9901/24773/18).

Судами попередніх інстанцій із матеріалів справи встановлено, що у березні 2014 року позивачем понесено витрати на будівництво основних засобів - об`єкта нерухомого майна Міжнародної шкоди «Григоріївська, що розташований за адресою м. Донецьк просп. Б.Хмельницького, 74-В, який на час проведення перевірки до експлуатації здано не було.

Витрати на будівництво обліковувались на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» та не були відображені на рахунку 10 «Основні засоби» через те, що на час подання декларації за березень 2014 року будівля не була здана в експлуатацію, та відповідно до копії свідоцтва про право власності від 03.06.2014 року № 22480478 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будівля міжнародної школи «Григорівська» з центром раннього розвитку була зареєстрована позивачем вже після проведення відповідачем камеральної перевірки поданої декларації (том 1 а.с. 16, 17-18).

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що до права позивача на бюджетне відшкодування відповідно до вимог Податкового кодексу України при формуванні податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів обмеження щодо обсягів оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців не застосовується, оскільки податковий кредит був сформований саме внаслідок спорудження основних фондів. Також право на бюджетне відшкодування не залежить і від обліку позивачем основних фондів на рахунку 10 «Основні засоби» бухгалтерського обліку, а отже позивач відобразивши операції зі спорудження (будівництва) основних фондів на рахунку 15 «Капітальні інвестиції» має право на отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином позивач цілком обґрунтовано заявив до бюджетного відшкодування суму ПДВ за квітень 2014 року (правомірність формування ПДВ контролюючим органом не заперечувалась) за господарською операцією з придбання (спорудження) основних фондів. За встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що позивачем доведено правомірність заявлення до бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 1 313 217 грн за квітень 2014 року, що свідчить про правомірність задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № від 01.07.2014 року.

Доводи касаційної скарги дублюють висновки акта перевірки та доводи апеляційної скарги, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних рішень, судами першої та апеляційної інстанцій було порушено норми матеріального права.

Згідно частини 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 246, 250, 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області (правонаступник Головне управління ДПС у Донецькій області) залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2015 року у справі № 808/6759/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.А. Васильєва
Судді: Р.Ф. Ханова
В.П. Юрченко