Справа № 760/22933/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2-а/760/538/22

Справа № 760/22933/21

16 травня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ) до Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

30.08.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 25.08.2021, за підписом представника позивача - адвоката Кальний Д.І. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАО № 4642835 від 16.08.2021.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 31.08.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30.08.2021 вказаний позов прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін (письмовому провадженні).

19.10.2021 до суду надійшла заява представника позивача про долучення доказів на підтвердження витрат позивача на правову допомогу, за змістом якої загальний розмір витрат позивача на правничу допомогу складає 2 400,00 грн.

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Доводи позову

В позові, зокрема, вказується, що 16.08.2021 о 04:12:20 працівниками батальйону патрульної поліції у м. Борисполі було складено на ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАО № 4642835, якою позивача притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме за те, що він керував транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом, та накладено на нього штраф у розмірі 3 400,00 грн.

Позивач вважає таку постанову незаконною, зокрема, зазначає, що не вчиняв порушень закону, вказаних у постанові.

Також, вказує, що інспектором при розгляді справи про адміністративне правопорушення не досліджено усіх обставин справи та не враховано вимог чинного законодавства, що призвело до винесення незаконної постанови.

В позові зазначається, що позивач дійсно не має права керування транспортними засобами категорії «В», проте вночі 16.08.2021 він не керував транспортним засобом М1, д.р.н. НОМЕР_2 , хоча і є його власником.

При цьому вказується, що в ту ніч вказаним автомобілем керувала знайома позивача - ОСОБА_2 , яка звернулася до нього за допомогою, а саме з проханням відвезти її до цілодобової аптеки для придбання знеболюю для неї. Разом з тим зазначається, що позивач погодився за умови що за кермом буде ОСОБА_2 .

Зауважується, що після того, як позивач зі знайомою прибули до аптеки за адресою м. Бориспіль, вул. Шевченка 4, зупинилися, вийшли з автомобіля, придбали ліки та повернулися до автомобіля, до них під`їхав автомобіль патрульної поліції - тобто поліцейські не бачили хто був за кермом автомобіля та не зафіксували це на відеокамеру. Однак поліцейські одразу вирішили що за кермом був позивач, та чомусь запідозрили його у вживанні наркотичних речовин.

Зазначається, що позивач пояснив що за кермом був не він та, навіть при цьому, він не вживав наркотичних чи алкогольних засобів. Попри це, поліцейські стали вимагати щоб позивач прослідував з ними до Бориспільської лікарні для встановлення факту вживання ним наркотичних засобів. Позивач погодився на це, оскільки не вживав наркотичних засобів.

Вказується, що в лікарні позивач, без складення необхідних документів поліцейськими та медичними працівниками, пройшов тест на наявність в організмі наркотичних засобів. Тест на наркотики виявився негативним, як і тест на алкоголь, який також пройшов позивач, але поліцейські склали на нього постанову за відсутність права керування транспортним засобом, яким він не керував.

Таким чином, на думку позивача, відповідач не встановив усі обставини справи, при складенні постанови допустив порушення закону, а позивач, незважаючи на відсутність порушень закону, з свого боку виконував усі вимоги поліцейських, проте залишився винним у тому чого не робив.

Тобто, позивач вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім того, позивачем зазначається про те, що у відповідача відсутні докази того, що позивач керував транспортним засобом М1, д.р.н. НОМЕР_2 та в порушення вимог чинного законодавства склав постанову не на місці вчинення правопорушення - в постанові вказано що вона складена за адресою Котляревського 1, а правопорушення вчинене за адресою Шевченка 4.

Щодо правової позиції відповідача

25.10.2021 до суду від Департаменту надійшов відзив на позов в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відзиві вказується, що твердження позивача, викладенні у позові, не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а позовна заява не підлягає задоволенню.

Так, зазначається, що відповідно до постанови: 16.08.2021 о 04 год. 07 хв. водій, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом М1, н.з. НОМЕР_3 , за адресою: вул. Шевченка, 4, м. Бориспіль, Київська обл., не мав права керування таким ТЗ, так як не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги пункту 2.1. ПДР. Внаслідок чого ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач визнає той факт, що він не мав права керування транспортним засобом відповідної категорії на момент спірної події (позбавлений рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.01.2020 у справі № 259/262/20 на 1 рік за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, після спливу терміну позбавлення право не було відновлене гр. Бедієм), а оскаржуючи постанову серії ЕАО № 4642835 від 16.08.2021, посилається на відсутність складу правопорушення в його діях, мотивуючи це тим, що він не керував авто М1, н.з. НОМЕР_3 .

Відповідач зауважує, що до відзиву додається рапорт інспектора Заболотного В.В., в якому вказано, що під час патрулювання було виявлено підозрілий транспортний засіб М1, н.з. НОМЕР_3 , та зупинено відповідно до п. 4 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» (якщо транспортний засіб перебуває в розшуку). Авто зупинилось біля аптеки, інспектор направився до водія, проте водій відразу ж повідомив, що в салоні перебуває дружина (у якості пасажира авто), яка погано почувається, і тому йому потрібно терміново дістати необхідні медикаменти. Ввійшовши в положення та оцінивши наявну ситуацію, поліцейські надали водієві можливість придбати ліки, очікуючи його біля транспортного засобу. Коли водій повернувся, було перевірено документи згідно пункту 2.1 а ПДР, та виявилось, що водій не має права керування вищезазначеним транспортним засобом. Як зазначає інспектор в своєму рапорті, під час спілкування з водієм було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук та блідість обличчя. Відповідно, йому було запропоновано пройти тест на встановлення, факту вживання наркотичних засобів.

Також, вказується, що відеозаписи з портативного відеореєстратора інспектора спростовують доводи позивача, що за кермом був не він, а його знайома ОСОБА_2 . Так, звертається увага на те, що як вбачається з відео спілкування під запис на нагрудний реєстратор поліцейського починається з питання інспектора, чи водій «справився» з особистими питаннями, пов`язаними з необхідністю відвідати аптеку. Далі, як видно з відеозапису, водій погоджується прослідувати з поліцейськими до медичного закладу, однак просить надати час для дзвінка товаришеві, який зможе забрати його автомобіль. На що отримує згоду інспектора Заболотного. Далі вже з розмови з Позивачем в службовому авто чути, як на питання, що змусило його сісти за кермо, знаючи, що він не має права керування, водій мотивує це необхідністю допомогти ОСОБА_2 .

На спростування доводів позову стосовно агресивної поведінки поліцейських, відповідач зазначає, що ці твердження повністю спростовуються наданими до суду відеозаписами, з яких видно спокійне, толерантне ставлення інспекторів до Позивача, без будь-якого тиску чи то агресії. Водій добровільно погодився на проходження огляду в медзакладі на стан сп`яніння.

Щодо тверджень про те, що за кермом був не позивач також звертається увага на те, що здійснювалась документів позивача, а не громадянки ОСОБА_2 , як і на огляд на стан сп`яніння було направлено саме його, як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора інспектора, з добровільної згоди. Огляд на стан сп`яніння проводиться лише відносно водія, а не пасажирів.

Зазначене, на думку відповідача, засвічує, що на момент спірної події гр. Бедій погоджувався, що він водій, однак, вирішив згодом подати позов із запереченням цього факту.

Щодо зауважень представника позивача стосовно винесення постанови не на місці вчинення правопорушення, що на його думку, є порушенням закону, відповідачем вказується, що згідно з положеннями статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до пункту 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07,11.2015 № 1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. В частині 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 26.05.2015 № 5-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно- територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Адміністративно-територіальна одиниця - це частина єдиної території держави, що є просторовою основою для організації і діяльності місцевих органів державної влади і самоврядування В даному випадку постанову було винесено за місцем вчинення адміністративного правопорушення, що включає в себе поняття території обслуговування поліцейськими, які несуть службу у визначений час.

Зазначається, що Заболотний В.В. є інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль, юрисдикція якого поширюється на зазначене місто. Постанову було винесено на місці розгляду справи, а саме за адресою КНП Бориспільської БЛІЛ, вул. Котляревського, 1, де на той час поліцейські з гр. Бедієм перебували у зв`язку з проходженням останнім тесту на визначення стану сп`яніння. Оскільки, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МОЗ України та МВС України від 09.11.2015 № 1452/735 з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення, гр. Бедія відразу було ж доставлено до медзакладу, відповідно, постанову було винесено за місцем перебування позивача та інспектора Заболотного.

Додатково зауважується, що місце винесення постанови ніяким чином не влипає на факт і суть вчиненого правопорушення.

Таким чином, підсумовується, що винесення постанови інспектором було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 16.08.2021 старшим лейтенантом інспектором поліції 4 роти батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області Заболотним Володимиром Володимировичем складено постанову серії ЕАО № 4642835 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 12) за змістом якої 16.08.2021 о 04:07 у м. Бориспіль, вул. Шевченка, 4, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом М1 ВН29820М, та не мав права керувати таким тз, так як не мав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати таким транспортним засобом.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 3 400,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, вказує, що дійсно не має права керування транспортними засобами категорії «В», проте доводить, що за кермом належного йому автомобіля перебувала його знайома - ОСОБА_2 , а не він.

Відповідач на спростування доводів позивача, зокрема, надав відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора, та звертає увагу на те, що інспектором здійснювалась перевірка документів саме позивача, а не громадянки ОСОБА_2 , як і на огляд на стан сп`яніння було направлено саме позивача, з його добровільної згоди.

Судом оглянуто наданий відповідачем відеозапис з якого вбачається, зокрема, процес спілкування поліцейського з відповідачем 16.08.2021, в т.ч. під час перевірки документів та направлення до медзакладу. Вбачається, що під час такого спілкування, зафіксованого на портативну камеру, факт кермування авто ОСОБА_1 не заперечував.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Суд бере до уваги, що позивач факт того, що не має права керування транспортними засобами категорії «В» не спростовує, проте доводить, що за кермом належного йому автомобіля перебувала його знайома - ОСОБА_2 , однак будь-яких доказів на підтвердження цього не надає.

Відповідач надав відеозапис з портативного відеореєстратора інспектора поліції, яким зафіксовано, зокрема, момент перевірки документів позивача та направлення його до медичного закладу для огляду на стан сп`яніння, під час чого позивач факт керування транспортним засобом жодним чином не заперечував.

У даній справі наведені позивачем обставини та докази не доводять, що він не керував транспортним засобом (за умови доведеного факту, що він не має права керування таким транспортним засобом), а також порушення його прав в процесі притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного суд приходить висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду, а тому у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич