Справа № 300/7896/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" травня 2022 р. справа № 300/7896/21
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині вирішення питання про судові витрати у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди в сумі 600000 грн.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення у адміністративній справі №300/7896/21 про стягнення з Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 6933,00, у тому числі: 908,00 грн. судового збору та 25 грн. послуги банку, 6000,00 грн. на професійну правничу допомогу.
Заява мотивована тим, що при прийнятті рішення судом не вирішено питання стягнення на користь позивача понесених судових витрат.
Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Розглянувши в порядку письмового провадження подану суду заяву, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу для усунення вказаних недоліків десятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду документу про сплату судового збору в розмірі 6000,00 грн., або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою суду від 16.12.2021 звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання до Івано-Франківського окружного адміністративного суду позову до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради в частині вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 600000 грн.. Відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання дій протиправними, зобов`язання до вчинення дій, стягнення моральної шкоди в сумі 600000 грн.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 у справі №300/7896/21 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради щодо припинення виплати сім`ї ОСОБА_1 з 01.08.2021 державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, призначеної рішенням Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 11.02.2021. Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про відмову сім`ї ОСОБА_1 в наданні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 02.09.2021. Зобов`язано Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити сім`ї ОСОБА_1 (з 01.08.2021 державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї. Зобов`язано Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради нарахувати та виплатити сім`ї ОСОБА_1 за 2021 рік одноразову грошову допомогу на дітей з багатодітних малозабезпечених сімей для підготовки до навчального року, встановлену Порядком виплати одноразової грошової допомоги на дітей з багатодітних малозабезпечених сімей для підготовки до навчального року, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.08.2021 №803. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно квитанції №0.8.1 від 24.11.2021 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. та 25,00 грн. послуги банку за позовну вимогу немайнового характеру (а.с.1).

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 07.10.2021, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат від 01.12.2021, адвокат Сорочинська Марія Зеновіївна на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №366, виданого 15.11.2000, надала позивачу послуги: консультації, досудова підготовка адміністративного позову та аналіз нормативної бази стосовно предмета судового спору, збирання доказів на підтвердження позовних вимог, складання позовної заяви (а.с.13, 14, 16).

Згідно квитанції №0561813 від 07.10.2021 позивачем сплачено за консультації, збирання доказів, складання позовної заяви 5000,00 грн. (а.с.15).

Судом питання розподілу судових витрат в частині стягнення на користь позивача понесених ним судових витрат не вирішувалось.

Відповідно до квитанції №0561819 від 05.05.2022 позивачем сплачено за складання процесуального документа (заяви про ухвалення додаткового судового рішення) 1000,00 грн.

Згідно статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вищевикладене, враховуючи що згідно квитанції №0.8.1 від 24.11.2021 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. за позовну вимогу немайнового характеру, в частині якої позов задоволено, слід стягнути з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 гривень.

Щодо стягнення витрат за послуги банку в розмірі 25 грн., сплачених згідно квитанції №0.8.1 від 24.11.2021 (а.с.1), суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Отже, плата за послуги банку не відноситься до судових витрат.

Оскільки плата за послуги банку не відноситься до судових витрат то, враховуючи вимоги статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача плати за послуги банку в розмірі 25 грн., сплачених згідно квитанції №0.8.1 від 24.11.2021

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, відповідно до частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частин 5, 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 січня 2020 року у справі №300/941/19 вказав, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як встановлено, відповідно до договору про надання правової допомоги від 07.10.2021, попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат від 01.12.2021, адвокат Сорочинська Марія Зеновіївна на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №366, виданого 15.11.2000, надала позивачу послуги: консультації, досудова підготовка адміністративного позову та аналіз нормативної бази стосовно предмета судового спору, збирання доказів на підтвердження позовних вимог, складання позовної заяви (а.с.13, 14, 16). Згідно квитанції №0561813 від 07.10.2021 позивачем сплачено за консультації, збирання доказів, складання позовної заяви в розмірі 5000,00 грн. (а.с.15).

Відповідно до квитанції №0561819 від 05.05.2022 позивачем сплачено за складання процесуального документа (заяви про ухвалення додаткового судового рішення) в розмірі 1000,00 грн. (а.с.15).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що заяву позивача слід задовольнити частково, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі в розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 гривень. В задоволенні решти заяви - відмовити.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 241-246, 250, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у справі №300/7896/21 - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (, вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради (, вул. Грушевського, 29, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти заяви - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.