Справа № 520/28738/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.05.2022 р. справа №520/28738/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Сліденко А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач, заявник)
до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі за текстом - відповідач, владний суб`єкт, орган публічної адміністрації)
про1) визнання протиправними дій з приводу відмови у виготовленні і направленні до ГУ ПФУ в Харківській області довідки про грошове забезпечення поліцейського станом на 19.11.2019р.; 2) зобов`язання виготовити і направити до ГУ ПФУ в Харківській області довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 19.11.2019р. відповідно до вимог ст.ст..43, 63 Закону України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ, постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 із зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії для перерахунку пенсії з 01.12.2019р., -

встановив:

Вимоги позову умотивовані тим, що вчинення органом публічної адміністрації протиправної відмови у видачі довідки про грошове забезпечення поліцейського станом на 19.11.2019р. зумовило отримання громадянином пенсії не у повному розмірі з 01.12.2019р.

Відповідач із поданим позовом не погодився, стверджуючи що громадянин не має права на перерахунок розміру раніше вже призначеної пенсії з 01.12.2019р., а тому правові підстави для видачі довідки про грошове забезпечення поліцейського відсутні.

Суд, вивчивши доводи позову та аргументи відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, всебічно перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; належить до громадянства України; до 02.08.2016р. проходив публічну службу в органах внутрішніх справ України та в органах Національної поліції України; 02.08.2016р. за власним бажанням був звільнений з посади поліцейського - кавалериста Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області із арифметичним показником тривалості стажу служби - 22р. 07м. 21дн. (звідси слідує, що заявник є пенсіонером по лінії Національної поліції України); на момент звільнення грошове забезпечення заявника складало загалом 3.915,00грн. (оклад за посадою - 1.700,00грн.; оклад за званням - 1.000,00грн., надбавка за вислугу років (45%) - 1.215,00грн.); на виконання наказу Національної поліції України від 23.12.2020р. №1021 відбулось скорочення усіх посад Київського відділу поліції ГУ НП в Харківській області та створення Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області; 22.07.2021р. відносно заявника ГУ НП в Харківській області була складена довідка про грошове забезпечення №100/35304, згідно з якою станом на 19.11.2019р. оклад за посадою складає - 1.700,00грн.; оклад за званням - 1.000,00грн., надбавка за вислугу років (45%) - 1.2015,00грн., надбавка за специфічні умови проходження служби (39,99%) - 1.565,61грн., премія (158,30%) - 8.675,80грн., а загалом - 14.156,41грн.

Зазначена довідка супровідним листом ГУ НП в Харківській області від 26.07.2021р. №А-679/119-12/03-2021 була направлена лише на адресу заявника, до тероргану системи ПФУ не передавалась.

Листом від 03.11.2021р. заявник порушив перед ГУ НП в Харківській області питання стосовно направлення довідки про грошове забезпечення діючого поліцейського станом на 19.11.2019р. до ГУ ПФУ в Харківській області.

За означеним зверненням заявника органом публічної адміністрації було вчинено відмову, оформлену листом від 24.11.2021р. №А-158/119-29-2/01-2021.

Стверджуючи про невідповідність закону управлінського волевиявлення органу публічної адміністрації з приводу виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення діючого поліцейського станом на 19.11.2019р. і направлення цієї довідки до ГУ ПФУ в Харківській області, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст. 1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Право громадян України на соціальний захист проголошено ст.46 Конституції України, конкретизовано п.6 ч.1 ст.92 Конституції України і з 01.01.2004р. деталізовано нормами, насамперед, Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України від 05.11.1991р. №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" і тому має пріоритет у застосуванні як однопредметний та рівносильний акт права, прийнятий пізніше у часі.

У силу дії бланкетної норми ст.4 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, а також осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських та членів їхніх сімей встановлюються Законом України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі за текстом - Закон України №2662-ХІІ).

Отже, стосовно відносин з приводу пенсійного забезпечення заявника приписи Закону України №2662-ХІІ є спеціальною нормою права, що поміж тим не виключає випадку регламентування прогалин нормами Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також інших актів права з питання пенсійного забезпечення, котрі не суперечать самій суті Закону України №2662-ХІІ.

Законом України №2662-ХІІ запроваджено дві окремі, самостійні і незалежні одна від одної процедури, за якими відбувається обчислення розміру пенсії громадянина, а саме: 1) за ст.43 Закону України №2662-ХІІ - у випадку призначення пенсії вперше та 2) за ст.63 Закону України №2662-ХІІ - у випадку перерахунку розміру (обчислення нового розміру) раніше вже призначеної пенсії за подією збільшення розміру поточної оплати праці працівника на аналогічній (прирівняній) посаді публічної служби.

При цьому, у процедурі обчислення грошового розміру пенсії за ст.43 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною є виключно виплати (як винагорода за працю), одержані особисто особою-пенсіонером під час проходження служби (тобто складові елементи структури власного грошового забезпечення).

Натомість, у процедурі обчислення грошового розміру пенсії за ст.63 Закону України №2662-ХІІ базовою розрахунковою величиною є виключно реально отримані (а не уявно можливі до нарахування) виплати (як винагорода за працю) третьої сторонньої особи - діючого публічного службовця за рівнозначною посадою (або тією ж самою, або прирівняною).

Положення ч.18 ст.43 Закону України №2662-ХІІ цього правила не змінюють, адже присвячені регламентуванню виключного випадку, коли у проміжок часу від події призначення пенсії вперше та обчислення розміру вперше призначеної пенсії і до події виплати вперше призначеної пенсії настала подія збільшення поточної винагороди за службу відносно іншого діючого публічного службовця, який посідає/обіймає ту ж саму (рівнозначну чи прирівняну) посаду (на якій знаходився заявник на момент завершення проходження/припинення публічної служби), на що однозначно показує застосування законодавцем ознаки - "невідкладно", котра взагалі не використовується у процедурі обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії за ст.63 Закону України №2662-ХІІ, позаяк моментом обчислення згаданої пенсії є перший день календарного місяця за місяцем, на який припала подія збільшення поточної винагороди за працю діючого публічного службовця.

До того ж і у силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019р. по зразковій справі №240/5401/18 процедури призначення пенсії (ст.43 Закону України №2262-XII) та перерахунку пенсії (ст.63 Закону України №2262-XII) є різними як за змістом, так і за механізмом проведення.

Відтак, суд не знаходить підстав для поєднання цих процедур за будь-якими компонентами, адже протилежне з невідворотною неминучістю призводить до штучного створення віртуального показника грошового забезпечення публічного службовця - неіснуючої винагороди за службу, який фізично у дійсності не одержується жодним із діючих публічних службовців (військовослужбовцем) і арифметично складається із платежів з винагороди за службу, отриманих у минулому самим заявником - публічним службовцем у відставці (тобто власної винагороди) та поточних платежів з винагороди за службу, котрі наразі отримуються діючим публічним службовцем (тобто винагороди третьої сторонньої особи).

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.63 Закону України №2662-ХІІ питання визначення механізму перерахунку пенсій (умов, порядку та розмірів) було передано законодавцем у відання Уряду України і реалізовано останнім у положеннях Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (затверджено постановою КМУ від 13.02.2008р. №45, далі за текстом - Порядок №45).

Згідно з п.1 Порядку №45 перерахунок пенсій проводиться у разі прийняття Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Отже, приводом для проведення перерахунку розміру (тобто нового обчислення розміру) раніше призначеної пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій службовців, проведена на підставі рішення загального характеру, виданого суб`єктом владних повноважень, наділеним правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення службовців.

Згідно з п.2 та п.3 Порядку №45 підставою для вчинення терорганом публічної адміністрації системи ПФУ управлінського волевиявлення з приводу обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії є фізичне надходження складеної відносно громадянина довідки про збільшене грошове забезпечення у розпорядження пенсійного органу.

Повноваження на виготовлення означеного письмового документу відносно атестованих співробітників міліції у відставці за приписами п.3 Порядку №45, п.5 постанови КМУ від 21.02.2018р. №103, наказу МВС України від 25.02.2019р. №129, наказу МВС України від 16.04.2021р. №291, наказу Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» від 30.04.2021р. №28 надані одночасно і Міністерству внутрішніх справ України в особі Управління координації пенсійних та соціально-гуманітарних питань Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України, і Державній установі «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» особі Сектору із соціально-гуманітарних питань.

Разом із тим, оскільки заявник був звільнений із публічної служби з посади у лавах Національної поліції України, то обов`язком видачі такої довідки обтяжений саме терорган системи Національної поліції України, де заявник знаходився на грошовому утриманні, тобто - ГУ НП в Харківській області.

Цей висновок підтверджується власним вчинком відповідача, котрий 22.07.2021р. вже склав бажаний для заявника письмовий документ у вигляді довідки про грошове забезпечення поліцейського станом на 19.11.2019р. і з невисвітлених у цьому спорі причин не направив цей документ до ГУ ПФУ в Харківській області, а в подальшому вдався до прямо протилежного тлумачення тих же самих норм законодавства і відмовив у повторній видачі раніше вже створеного письмового документа і направленні цього документа до ГУ ПФУ в Харківській області.

Окремо суд зважає, що за приписами ст.63 Закону України №2662-ХІІ у спорі з приводу перерахунку пенсії публічного службовця у відставці у звязку із підвищення розміру поточної винагороди діючого публічного службовця до предмету доказування входять обставини: 1) обіймання заявником певної посади у штаті державного органу (установи, організації, частини тощо) перед звільненням зі публічної служби; 2) продовження існування цієї ж самої або створення аналогічної чи прирівняної посади у штаті державного органу (установи, організації, частини тощо); 3) прийняття компетентним суб`єктом права рішення загального характеру про підвищення винагороди за службу усім публічним службовцям конкретної категорії; 4) співставності умов проходження служби; 5) реального отримання діючим публічним службовцем підвищеної поточної винагороди за службу у межах конкретного календарного місяця; 6) видачі довідки про грошове забезпечення тим органом, якого відбулось звільнення або у якому заявник знаходився на фінансовому утриманні чи який видає довідки у силу спеціального повноваження; 7) фізичного надходження складеної відносно громадянина довідки про збільшене грошове забезпечення до тероргану системи ПФУ.

Відтак, у контексті механізму/алгоритму перерахунку розміру раніше вже призначеної пенсії (обчислення нового розміру раніше вже призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням поточної винагороди діючого публічного службовця) за ст.63 Закону України №2262-XII слід зважати як на співставність умов проходження публічної служби, так і на правові підстави збільшення розміру поточної винагороди у випадку призначення премії у якості постійного/регулярного платежу одразу усім особам однієї категорії без виключення або у випадку однократного разового призначення премії конкретному працівникові з огляду на оцінку трудової участі (вкладу) конкретного працівника у показники службової діяльності органу за певний звітний період шляхом видання індивідуального акту права.

11.11.2015р. КМУ було прийнято постанову №988 (далі за текстом - Постанова КМУ №988) з приводу оплати служби поліцейських.

Саме дане нормативне рішення Уряду України поширюється на відносини за участю заявника.

Приписи постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 (далі за текстом - Постанова КМУ №704) стосуються часу оплати служби військовослужбовців і тому на заявника не поширюються.

Положення постанови КМУ від 21.02.2018р. №103 (далі за текстом - Постанова КМУ №103) стосуються перерахунку розміру раніше вже призначених пенсій військовослужбовцям у відставці (п.1 та п.2 Постанови КМУ №103; тобто усім особам, яким була призначена пенсія у порядку Закону України №2662-ХІІ, окрім пенсіонерів по лінії МВС України із спеціальними званнями міліції) та атестованих працівників органів внутрішніх справ (міліціонерів) у відставці (п.3 постанови КМУ №103; тобто пенсіонерам по лінії МВС України із спеціальними званнями міліції) і тому також не поширюються на заявника як поліцейського.

Доводи заявника в цій частині є юридично не спроможними, на увагу суду не заслуговують, що між тим не має жодного значення для вирішення по суті даного спору, адже різна структура власного грошового забезпечення заявника як поліцейського станом на 02.08.2016р. та грошового забезпечення діючого поліцейського станом на 19.11.2019р. зумовлюють виникнення підстав для застосування норм ст.63 Закону України №2662-ХІІ.

Суд зауважує, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України і повинен виконуватись шляхом подання до суду доказів на спростування вимог приватної особи та зазначення у процесуальних документах належних аргументів відповідності закону вчиненого волевиявлення.

Між тим, у ході розгляду справи суб`єктом владних повноважень не наведено юридично спроможних аргументів та не подано доказів відповідності вимога закону управлінського волевиявлення, реально вчиненого у спірних правовідносинах.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У даному конкретному випадку недоведеність правомірності вчиненого волевиявлення суб"єкта владних повноважень та визнання суб"єктом владних повноважень події зміни структури і розмірів грошового забезпечення поліцейського станом на 02.08.2016р. та станом на 19.11.2019р. у сукупності зумовлюють висновок про підтвердження матеріалами справи порушеного суб"єктивного права заявника, що є підставою для задоволення позову, але в частині реально вчиненого діяння у формі відмови та в частині грошового забезпечення за прирівняною штатною посадою, звідки заявник був звільнений з лав Національної поліції України.

При розв`язанні спору, суд зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), вичерпно реалізував усі діючі мехамізми зясування об`єктивної істини; надав оцінку усім юридично значим факторам та нормам закону, котрі здатні вплинути на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; повно та детально виклав власні висновки та міркування як з приводу тлумачення належних норм права, так і з приводу усіх слушних доводів поданих учасниками спору процесуальних документів.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Харківській області, оформлену листом від 24.11.2021р. №А-158/119-29-2/01-2021.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області скласти відносно ОСОБА_1 довідку про грошове забезпечення поліцейського станом на 19.11.2019р. за прирівняною штатною посадою, звідки ОСОБА_1 був звільнений з лав Національної поліції України із зазначенням відомостей про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992р. №2662-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 і направити довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя А.В. Сліденко