Справа № 480/11026/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якій просить:
- зобов`язати зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи на Шосткинському казенному заводі «Імпульс» на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003;
- зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах (список №1) відповідно до пункту а ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з дати звернення 20.09.2021.
Вимоги мотивує тим, що вона 18 серпня 2020 року досягла віку 45 років, працювала в шкідливих умовах, а тому звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі пункту "а" ч.1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ). Проте, відповідач відмовив у призначенні пенсії у зв`язку із недосягненням позивачкою необхідного віку та незарахуванням до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи на Шосткинському казенному заводі «Імпульс» (далі ШКЗ «Імпульс») на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003. На думку позивачки, вказана відмова є протиправною, оскільки ГУ ПФУ в Сумській області не було враховано Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020, яким зміни до статті 13 Закону № 1788-ХІІ щодо збільшення пенсійного віку, внесені Законом № 213-VІІІ, були визнані неконституційними. Також позивачка зауважує, що її робота пов`язана з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці у спірному періоді підтверджується записами у трудовій книжці, відповідною довідкою та наказом про атестацію робочих місць.
Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у відзиві на позов зазначає, що позивачка не досягла відповідного віку для призначення пільгової пенсії. Крім того, період роботи позивачки на ШКЗ «Імпульс» на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003 не підтверджений документально як робота в шкідливих умовах за списком №1.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2021 звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Сумській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Сумській області протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
На час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах чинними є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закон України "Про пенсійне забезпечення", які регулюють одні і ті ж правовідносини.
Згідно з пунктом "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції до прийняття Закону від 02.03.2015 р. № 213-VIII) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.
Вказаний пункт у редакції Закону від 02.03.2015 р. № 213-VIII має наступний зміст: «працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року».
Отже, Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 45 років було збільшено до 50 років. Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.
Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
У силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017 року.
Отже, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома законами, а саме: п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII.
Правила вказаних законів були повністю уніфікованими (ідентичними).
Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII".
Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Відповідно до п.2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно з п. 3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам».
Тобто, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №1, а саме: п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.1 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.
Відповідно до рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20 Верховний Суд дійшов наступних висновку, що правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Тому до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону № 1788-ХІІ після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Таким чином, відповідач вирішуючи питання про призначення пенсії ОСОБА_1 , повинен керуватися нормами п. "а" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, що діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 №213-VIII, тобто з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020.
Наступним спірним питанням, яке має вирішити суд, це зарахування до пільгового стажу за списком №1 періоду роботи позивачки на Шосткинському казенному заводі «Імпульс» на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003.
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
З матеріалів справи вбачається, що в трудовій книжці ОСОБА_1 маються записи про її роботу на ШКЗ «Імпульс».
Проте, у вказаних записах відсутні відомості, що визначають право позивачки на пенсію на пільгових умовах.
Тому, ОСОБА_1 були надані уточнюючі довідки про підтвердження наявного трудового стажу.
Згідно довідки Державного підприємства «ШКЗ Імпульс» від 31.08.2021 №485 ОСОБА_1 працювала у період з 06.09.2002 по 15.01.2003 за професією, посадою прибиральник виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів передбачених Списком №1. Згідно табелю обліку робочого часу ОСОБА_1 відпрацювала у 2002 році 65 робочих днів, 19 днів відпустки, у 2003 році 6 робочих днів (а.с.13).
Дані, що вказані в уточнюючій довідці, були перевірені посадовими особами ГУ ПФУ в Сумській області, які дійшли висновків про відповідність зазначених у довідках відомостей первинним документам, що підтверджується актом перевірки достовірності та обгрунтованості відомостей, поданих для призначення (перерахунку) пенсії від 06 вересня 2021 року № 1427/1800-0903-06.
Однак, в акті зазначено про відсутність посилання на постанову КМУ, згідно якої позивачці передбачене пільгове пенсійне забезпечення по списку №1 під час її роботи , у зв`язку з чим рекомендовано довідку переробити.
Проте, виявлена невідповідність не була усунена, а довідка не перероблена.
Суду також не була надана відповідна уточнююча довідка про спірний період роботи позивачки.
За таких обставин у суду відсутні підстави зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивачки на ШКЗ «Імпульс» на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003.
Варто зауважити, що відповідач у рішенні про відмову у призначенні пенсії підставою відмови зазначає не відсутність пільгового стажу, а недосягнення пенсійного віку визначеного пунктом 1 частини другої ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
При цьому, ГУ ПФУ в Сумській області не обгрунтовує своє рішення: не вказує з яких причин не враховує Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, яке є обов`язковим до виконання відповідачем, не зазначає чому позивачка матиме право на пенсію після досягнення віку 50 років.
За таких обставин рішення ГУ ПФУ в Сумській області №6623 від 08.09.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.
Проте, у суду відсутні законні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту а ч.1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з огляду на наступне.
Позивачка просить скасувати спірне рішення з двох підстав: не застосування положень Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020 під час призначення їй пенсії та не зарахування до пільгового стажу періоду її роботи з 06.09.2002 по 15.01.2003.
Але жодна зі сторін не надали суду належних доказів на підтвердження своїх доводів.
Як уже зазначалося судом, в акті перевірки уточнюючої довідки вказано про відсутність посилання на постанову КМУ, згідно якої позивачці передбачене пільгове пенсійне забезпечення по списку №1 під час її роботи з 06.09.2002 по 15.01.2003 , у зв`язку з чим рекомендовано довідку переробити. Проте, виявлена невідповідність не була усунена, а довідка не перероблена. Суду також не була надана відповідна уточнююча довідка про спірний період роботи позивачки.
Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за списком №1 період роботи позивачки на ШКЗ «Імпульс» на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці виготовлення піротехнічних виробів з 06.09.2002 по 15.01.2003.
Таким чином, з метою захисту прав позивачки, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 908 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар