Справа № 759/24016/21
Суддя: Кириленко Т. В.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/24016/21

пр. № 2-а/759/19/22

10 травня 2022 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Державної Служби з безпеки на транспорті (адреса: 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний дім» (адреса для листування: 03134, м. Київ, а/с 151) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 13.10.2021 серії ВМ № 00000101, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 гривень.

В обгрунтування позову посилається на те, що згідно даної постанови 12.10.2021 о 10:45 за адресою: М-02, км 0+606, зафіксовано транспортний засіб: DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 27 % (8 251 т), відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. З такою постановою позивач не згоден, вважає, що постанова незаконна, винесена за відсутності належних доказів, тому підлягає скасуванню.

Зазначив, що відповідно до даних технічного паспорту автомобіля DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , його маса без навантаження становить 12 880 кг. У той же час, в день, коли було зафіксовано відповідне порушення, загрузка автомобіля здійснювалась на складі, що використовується ТОВ «Будівельний двір» та відповідно до даних бухгалтерського обліку у цей день в автомобіль було завантажено товар вагою 12 544,75 кг., а тому повна вага завантаженого автомобіля становить 25 424 кг, а осьове навантаження - у рамках, дозволених п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Крім цього позивач вказав, що згідно даних системи GPS, встановленої на автомобілі, під час проходження рамки габаритно-вагового контролю, той прискорився і могло відбутись механічне переміщення вантажу у задню частину кузову, що і стало причиною некоректних даних вимірювання навантаження на задню вісь.

Крім цього вказує, що в силу положень Закону України «Про автомобільний транспорт», він не є автомобільним перевізником, а лише власником транспортного засобу, а відтак не несе відповідальності за додержання норм експлуатації вказаного автомобіля його наймачем - ТОВ «Будівельний двір»

Оскаржувану постанову позивач отримав 20.10.2021 року, а тому строк на її оскарження ним не порушено.

Ухвалою Святотошинського районного суду м. Києва від 26.10.2021 було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 33-34).

24.12.2021 року представник Державної служби України з безпеки на транспорті подав відзив разом з письмовими доказами, згідно якого проти позову заперечує, вважає його необгрунтованим, посилаючись на те, що під час руху транспортного засобу позивача технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано перевищення нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, про що уповноваженою особою Укртрансбезпеки складено постанову та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності. Перевищення нормативних параметрів було встановлено із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищували нормативно вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. В даному випадку позивачем здійснено порушення нормативів навантаження на здвоєні осі на 27,3 % (8,251 т). Також зазначив, що факт наявності товарно-транспортної накладної або видаткових накладних не виключає перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Також зазначено, що під час руху зазначеного транспортного засобу технічним засобом в автоматичному режимі було зафіксовано, що він має у загальній кількості три осі, одна з яких вважається здвоєною. Під час зважування встановлено наступні навантаження: 1-ша вісь - 4908 кг. (одинарна); 2-га вісь - 14751 кг. та 3-тя вісь - 9500 грн. (здвоєні), загальна маса - 29159 кг. Таким чином навантаження на здвоєну вісь складало 24251 кг. замість дозволених 16000 кг. Відсоткове значення перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу було отримано з врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, яка складає 16 % відсоткової похибки, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, ІDT) (24251-16000-16%*24251)/16000)*100 = 27,3 %. Щодо тверджень позивача стосовно зміщення навантаження на задню вісь через переміщення вантажу по кузову, оскільки згідно п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля, вантаж не повинен зміщуватись під час руху. Крім цього зазначає, що доводи позивача про помилковість притягнення його до адміністративної відповідальності, як власника транспортного засобу не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до положень ст. 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за ч. 2 ст. 122-2 та ч.2, 3 ст. 132-1 КУпАП несе відповідальна особа -фізична особа або керівник юридичної особи за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу. За запитом уповноваженої особи Укртрансбезпеки не отримувалисть відомості про можливого належного користувача транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 , натомість отримано відомості про фізичну особу, за якою зареєстровано даний автомобіль - позивача ОСОБА_1 , який, у такому випадку є відповідальною особою, в розумінні положень ст. 14-3 КУпАП. Крім цього відповідачам було надано ряд сертифікатів та експертний висновок на підтвердження справності та відповідності нормативним нормам комплексу «Інформаційно-телекомунікаційна система (ІТС) Автоматизована система зважування транспортного засобу у русі (WIM)» (а.с. 41-54).

31.12.2021 року представником позивача було подано клопотання про долучення доказів, а саме флеш накопичувача із відеозаписом завантаження товарів у вказаний транспортний засіб 12.10.2021 року, що, на його думку, підтверджує дані, вказані у товарно-транспортній накладній та свідчить про відсутність перевантаження автомобіля (а.с. 97-98).

27.01.2022 року позивач подав до суду письмові пояснення, у яких додатково зазначив, що належний позивачу автомобіль, перед тим як перетнути рамку габаритно-вагового контролю, що розташована за адресою: М-02, км 0+606, перетнув аналогічну рамку за адресою: М-02, км 49+495, яка не зафіксувала жодних порушень. Вказані відомості підтверджується даними GPS - навігатора, встановленого на автомобілі (а.с. 126-127).

07.02.2022 року позивачем було подано письмові доповнення до позовної заяви, у яких він додатково зазначив, що оскаржувана постанова складена із порушенням Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.09.2021 року № 512. Зокрема вказує, що у оскаржуваній постанові не зазначено смугу руху, напрямок руху та максимальне дозволене навантаження на вісь (а.с. 133-135).

11.02.2022 року представником відповідача було надано суду пояснення у яких той заперечував проти доводів позивача, викладених у письмових доповненнях від 27.01.2022 року, зазначаючи, що перетин автомобілем позивача іншого пункту габаритно-вагового контролю у інший час, по-перше, не доведено належними доказами, а по-друге - не спростовує факту фіксації правопорушення, що стало підставою для складання оскаржуваної постанови (а.с. 142-146).

Після дослідження матеріалів справи суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому, водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього руху лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Відповідно до ст. ст. 245, 280 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 13.10.2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюком Л.М. було винесено постанову ВМ № 00000101 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 34 000 грн. (а.с. 7).

Зі змісту постанови слідує, що 12.10.2021 о 10:45 за адресою: М-02, км 0+606, зафіксовано транспортний засіб: DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 27 % (8 251 т), відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 N 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі по тексту Положення), який є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушенні і накладає адміністративні стягнення (пункт 5 Положення).

Пунктом 7 Положення, для виконання покладених на неї завдань, Укртрансбезпека має право: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справи про порушення законодавства; використовувати засоби фото і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12.02.2020 у справі N 917/210/19.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 N 30 (далі по тексту Правила № 30), рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2 % (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил № 30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, зокрема, фактичну масу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" від 27.06.2007 N 879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі по тексту - Порядок № 879).

Пунктом 2 Порядку № 879 передбачено, що вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" від 18.01.2001 N 30, після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (п. 15 Порядку N 879).

Відповідно до п. 18 Порядку № 879 зазначено, що за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. Також за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п. 20 Порядку N 879).

Як зазначено у постанові серії ВМ № 00000101 від 13.10.2021 при проведенні вагового контролю використовувався технічний засіб Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM 10020; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу: № UA.TR.001 35 378-21, строк дії до 10.09.2022 року. Габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі М-02, км 0+606.

Представником відповідача надано сертифікат перевірки типу від 17.06.2021 № UA.TR001 62-21 Rev.0, приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, чинний до 16.06.2031 року (а.с. 57).

Також представником надано сертифікати відповідності № UA.TR.001 35 378-21 від 10.09.2021 року та № UA.TR.001 35 379-21 від 10.09.2021 року. У графі "Застосований гармонізований стандарт" вказано, що при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовуються: ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробувань"; ДСТУ 7363:2013 OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). За результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад із зазначеним заводським номером відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в 5.2.ДСТУ OIML R 134-1:2010, зокрема випробування в русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно п. 5.2.1.2 (а.с. 58-59; 60-61).

Наданим представником відповідача експертним висновком ТОВ "Безпека та інновації інформаційних систем" від 28.05.2021 № 1245 встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM. Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації» з рівнем гарантій Г-2 (а.с. 56).

Таким чином, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації. Оскільки представником відповідача надано технічну документацію на вказаний прилад, суд приходить до висновку, що доводи представника позивача щодо помилковості проведеного обрахунку та несправності приладу фіксації навантаження на вісь спростовуються наданими представником відповідача доказами.

Крім того, для обрахунку перевантаження транспортного засобу застосовано формулу, яка відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010 "Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробування (OIML R 134-1:2006, IDT)" ураховує максимально допустиму похибку 10 %, а саме: (М (фактична) - М (максимально допустима) - 10 % *М (фактична))*100/ М (максимально допустима)). Таким чином, (24251-16000-16%*24251)/16000)*100 = 27,3 %.

Вихідні дані для даного розрахунку надано відповідачем із Інформаційної картки ГВК, згідно якої навантаження на передню вісь становить 4908 кг, при нормативі 11 000 кг, у той час як на здвоєну задню вісь - 24 251 кг (14751 + 9500), при нормативі 16 000 кг (а.с. 55).

За наслідками проведення габаритно-вагового контролю було встановлено порушення норм, які зазначені в п. 22.5 ПДР України. Адміністративна відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, несе її відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Стосовно правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП слід зазначити, що з позову та з доданих до нього матеріалів справи вбачається, що він є власником транспортного засобу DAF XF 95.430, д.н.з. НОМЕР_1 , який фігурує у оскаржуваній постанові (а.с. 10-11).

Водночас суду не надано доказів про внесення відомостей про належного користувача відповідного транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Щодо доводів позивача про можливе переміщення вантажу у кузові автомобіля в задню його частину під час руху, що, його думку могло спровокувати збільшення навантаження на задню здвоєну вісь, суд зазначає, що відповідно до п. 12.5. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати у кузові автомобіля таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалось керування ним. Вантаж не повинен зміщуватись під час руху, випадати із кузова, волочитись і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

У зв`язку із вищевикладеним, навіть за умови існування зазначеної обставини переміщення вантажу, даний факт не спростовує перевищення позивачем допустимого навантаження на задню вісь та не звільняє його від адміністративної відповідальності.

Крім цього, позивач зазначає, що перевантаження транспортного засобу не було, оскільки, відповідно до товарно-транспортної накладної від 11.10.2021 року № Р158886 вантажовідпривником ТОВ "Будівельний двір" було завантажено зазначений автомобіль товаром масою 12 544 кг (брутто). Зазначена вага була перевірена та зафіксована відповідальною особою ТОВ "Будівельний двір" та водієм ОСОБА_2 (а.с. 18-19).

Суд відхиляє доводи позивача про те, що вказаною товаро-транспортною накладною спростовуються вагові параметри транспортного засобу, оскільки, відповідно до змісту абзацу 27 глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Також, суд не бере до уваги аргументи позивача щодо відсутності необхідного обсягу інформації в постанові про адміністративне правопорушення з огляду на наступне.

Так, з копії постанови серії ВМ № 00000101 від 13.10.2021 року вбачається, що в ній наявні відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак), технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, а також відсоткове та фактичне значення перевищення нормативних параметрів зазначених в п. 22.5 ПДР України.

Враховуючи вищенаведені положення закону, суд доходить висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені статтею 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженоюнаказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року N 512.

Що стосується інформації про смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь; категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну маса транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі), а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; у розділі "Інформація про технічний засіб": код, серійний номер, суд уважає, що така інформація не є обов`язковою для встановлення складу правопорушення та зазначається уповноваженою особою за можливості встановлення такої інформації.

Окрім цього, Інструкція з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, не містить імперативної вимоги щодо встановлення всього обсягу інформації про транспортний засіб.

Таким чином, оскаржувана постанова містить усі передбачені положеннями ст. 283 КУпАП обов`язкові відомості щодо події правопорушення, суб`єкта адміністративної відповідальності, накладеного стягнення та порядку його сплати, а також порядку ознайомлення та оскарження постанови, а також інші обов`язкові відомості, визначені ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512, підписана шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.

З положень Порядку № 1174 вбачається, що здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися, зокрема, шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. В подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. В свою чергу система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Більш того, процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, доступ до чого є абсолютно обмеженим, та вносити/коригувати або змінювати зміст такої постанови - є неможливим.

Відтак, подія та склад адміністративного правопорушення належним чином встановлені та відображені в оскаржуваній постанові, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу та державних номерних знаків, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт;

Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за наступними посиланнями: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/ВМ000003628/. Посилання на веб-сайт в мережі Інтернет мітиться в оскаржуваній постанові. Так само, оскаржувана постанова містить ідентифікатори доступу до веб-сайту.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" рішення ЄСПЛ від 10.02.2010).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення серії ВМ № 00000101 від 13.10.2021 мали місце, а провідний фахівець відділу цифрової трансформації та інформаційно - технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізаційї Соколюк Л.М. діяв в межах повноважень, у спосіб та на підставі, що передбачені законом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування вказаної постанови.

Керуючись ст. ст. 251, 252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-79, 139, 241, 242-246, 286, 293 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Державної Служби з безпеки на транспорті (адреса: 01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний дім» (адреса для листування: 03134, м. Київ, а/с 151) про скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.В.Кириленко