Справа № 480/8788/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2022 р. Справа № 480/8788/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області (далі відповідач-1, ГУ ДПС у Сумській області), Державної фіскальної служби України (далі відповідач-2, ДФС України), в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.82-83), просив:
1) визнати неправомірними дії Державної фіскальної служби України в частині невиконанням більше одного року, не з вини працівника, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/1542/16 від 27.05.2016, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу;
Свої вимоги мотивував тим, що ДПС України, як правонаступник ДФС, виконано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/1542/16 від 27.05.2016 лише через 5 років, а саме, 17.08.2021 (наказ ДФС України № 1169-0 від 06.08.2021 Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 та наказ ГУ ДФС у Сумській області №116-0 від 09.08.2021 року Про оголошення наказу ДФС України від 06.08.2021 року №1169-0). У зв`язку з цим вважає, що має право на виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 263779,65грн. за період з 28.05.2016 по день поновлення на роботі - 17.08.2021, з розрахунку 202,13грн. середньоденного заробітку.
Ухвалою суду від 13.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Представник ГУ ДПС у Сумській області, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с.91-95), в якому просив відмовити у задоволенні вимог, оскільки боржником у правовідносинах поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції в м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області є Державна фіскальна служба України. Особа, яка уповноважена на виконання рішення (боржник), в разі затримки його виконання сплачує особі яка підлягає поновленню на посаді середній заробіток за час вимушеного прогулу. Головне управління ДПС у Сумській області не мало правових підстав для виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016. Зокрема, наказом Державної фіскальної служби України від 06.08.2021 № 1169-0 на виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області. Згідно п.4 наказу визначено, що ОСОБА_1 вважається таким, що перебуває в підпорядкуванні посадової особи, визначеної начальником або особою, що виконує обов`язки начальника Головного управління ДФС у Сумській області.
Відтак, вважає, що ГУ ДПС у Сумській області не мало повноважень і не приймало жодного рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаду начальника Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області.
Крім того, представником ГУ ДПС у Сумській області було подано клопотання про заміну неналежного відповідача (а.с. 36-38), у задоволенні якого ухвалою суду від 08.11.2021 було відмовлено та, при цьому, залучено до участі у розгляді справи в якості другого відповідача Головне управління ДФС у Сумській області (далі відповідач-3, ГУ ДФС у Сумській області).
Також було подано відзив ДФС України (а.с.49-51), в якому представник просив відмовити у задоволенні вимог з огляду на те, що поновленню на посаді повинна передувати ініціатива поновленої особи перед працедавцем з цього питання, а визначене судом право працівника на поновлення на роботі має приватний характер, тому не може бути реалізоване без волевиявлення цього працівника. Крім того, рішення суду не виконувалося також з причин невнесення запису у трудову книжку, яку не надав позивач. Отже, вирішення питання про поновлення ОСОБА_1 на посаді з якої він був звільнений, потребувало ініціативи позивача, оскільки затримка виконання судового рішення спричинена незалежними від відповідача причинами, в тому числі бездіяльністю останнього. Відтак, представник ДФС України вважає, що відсутня наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення. Тобто, затримка виконання судового рішення відбулася з незалежних від відповідача причин, в тому числі бездіяльністю самого позивача.
Ухвалою суду від 19.01.2022, з урахуванням ухвали суду від 22.02.2022 про виправлення описок, крім іншого, у ГУ ДФС у Сумській області та ДФС України було витребувано довідку про середньоденний заробіток позивача за останні два місяці, що передували звільненню ОСОБА_1 , однак, вимоги суду виконаними не було.
Крім того, ухвалою суду від 22.02.2022 відповідачам у справі встановлювався строк для подання письмових пояснень щодо заяви позивача про уточнення позовних вимог (а.с.88), однак відзив з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог було подано лише ГУ ДПС у Сумській області, в якому підтримано позицію, викладену у поданому раніше відзиві (а.с.91-95). Станом на день розгляду справи представниками ГУ ДФС у Сумській області та ДФС України відзивів з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог подано не було.
Згідно ч.9 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
На виконання вимог ухвали суду відповідачами не було надано довідку про середньоденну заробітну плату позивача ні за останні два місяці роботи, що передували звільненню, ні, що передували 28.05.2016. Відповідачами взагалі не заперечувався розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 , яка має бути врахована при прийнятті рішення у даній справі.
Враховуючи не надання відповідачами витребуваних судом доказів, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, та визнає ту обставину, що середньоденний заробіток позивача, який має значення для вирішення цієї справи складає 202,13грн. саме вказаний розмір як середньоденний заробіток позивача встановлено постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 №804/1542/16, залишеної в силі постановою Верховного Суду від 19.03.2020, та обставини в яких в силу ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають доказуванню.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/1542/16 від 27.05.2016 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ДФС України, Державної податкової інспекції у м.Сумах, ГУ ДФС у Сумській області (а.с.6-8), а саме:
- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства доходів і зборів №14-0 від 17.02.2016 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м.Сумах Головного управління ДФС у Сумській області з 18.02.2016;
При цьому, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Державної податкової інспекції у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області з 18.02.2016 та стягнення на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць було допущено до негайного виконання.
У подальшому, постановою Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №804/1542/16 скасовано постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 залишено в силі (а.с.9-16).
На виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016, та постанови Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №804/1542/16 наказом ДФС України від 06.08.2021 №1169-0 ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Державної податкової інспекції у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області з 18.02.2016.
Згідно п.4 наказу визначено, що ОСОБА_1 вважається таким, що перебуває в підпорядкуванні посадової особи, визначеної начальником або особою, що виконує обов`язки начальника Головного управління ДФС у Сумській області (а.с.17).
Наказом Головного управління ДФС у Сумській області від 09.08.2021 №116-о визначено ОСОБА_1 робоче місце в кабінеті №206 розташованому на другому поверсі у приміщення ГУ ДФС у Сумській області за адресою м.Суми, вул.Іллінська, 13 (а.с.18).
Даний наказ було надано на ознайомлення позивачу 17.08.2021 (а.с.18)
Позивач, вважаючи свої права щодо вчасного поновлення його на посаді порушеними, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
За правилами частини другої статті 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Статтею 236 КЗпП України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Відповідно до частини першої статті 255 КАС України (в редакції, чинній на час винесення постанови від 27.05.2016 у справі №804/1542/16) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Частиною другою статті 257 КАС України (в редакції, чинній на час винесення постанови від 27.05.2016 у справі №804/1542/16) встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
При цьому пунктом 3 частини першої статті 256 КАС України (в редакції, чинній на час винесення постанови від 27.05.2016 у справі №804/1542/16) передбачено, що постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Схожі приписи містяться у чинних редакціях ч.2 ст. 372 та п.3 ч.1 ст.371 КАС України, відповідно до яких судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Верховний Суд у постановах від 21 березня 2018 року в справі № 243/2748/16-ц і від 27 червня 2019 року в справі № 821/1678/16, від 16 вересня 2020 року у справі №140/3020/19 зазначав, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Поряд з цим, у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №480/69/20, від 12 жовтня 2021 року у справі №813/2837/18, від 30 листопада 2021 року у справі №540/2137/20 Верховний Суд наголосив на тому, що поновлення на роботі має бути реальним, тобто з відновленням трудових відносин між працівником і роботодавцем, що, виходячи зі змісту трудового договору та порядку його укладення, передбачає не лише винесення наказу про поновлення працівника на роботі, але і фактичний допуск його до роботи, виконання працівником своїх службових (посадових) обов`язків, а роботодавцем - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату.
Отже, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Оскільки постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 19.03.2020 в частині поновлення позивача на роботі виконана ДФС України лише 06.08.2021, а до позивача даний наказ було доведено лише 17.08.2021, що підтверджується підписом на наказі від 09.08.2021 (а.с.17-18), позивач має право відповідно до ст. 236 КЗпП України на виплату йому середнього заробітку за весь час затримки виконання судового рішення, а саме з 28.05.2016 (наступний день після прийняття постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16) до 17.08.2021 (день ознайомлення позивача з наказом про поновлення на роботі).
Посилання ДФС України на те, що рішення суду своєчасно не було виконано з причин бездіяльності самого позивача суд не приймає до уваги, оскільки обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням із часу його оголошення в судовому засіданні. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок.
Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. При цьому ст. 236 КЗпП України не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема - пред`явлення рішення до примусового виконання, чи звернення з відповідними заявами, що вказують на його бажання поновитися на роботі, тощо.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (частина 3 статті 14 КАС України). Ця відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи звільненого працівника.
Відтак, судом відхиляються доводи представника ДФС України про безпідставність вимог позивача через затримку виконання судового рішення з незалежних від відповідача причин, тим більше, що такої бездіяльності позивача дослідженими матеріалами справи, не підтверджено, оскільки ОСОБА_1 звертався до ДФС України з приводу виконання судового рішення, на що відповідачем-2 повідомлено, що постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16 перебуває у процесі виконання (а.с.57).
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що бездіяльність ДФС України, яка полягає у затримці виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16 про поновлення на роботі позивача, не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги, ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає необхідним визнати таку бездіяльність ДФС України протиправною.
При цьому, позивач просить визнати протиправними саме дії ДФС України, однак, суд відмічає, що не вчинення більше одного року відповідаче-2 дій щодо виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі є пасивною формою поведінки, а відтак, належним способом захисту є саме визнання противною бездіяльність ДФС України.
Так, у ході судового розгляду встановлено, що вимушений прогул позивача виник у період з 18.02.2016 (наказ Міністерства доходів і зборів України №14-0 від 17.02.2016) до 17.08.2021 (фактичне доведення до відома позивача наказом Головного управління ДФС у Сумській області від 09.08.2021 №116-о Про оголошення наказу ДФС України від 06.08.2021 року №1169-о»).
Відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці від 24.03.1996 №108/95-ВР, порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з п.5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
У відповідності до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Сторонами не заперечується, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на день його звільнення складала 202,13грн. При цьому, як зазначено вище, у зв`язку з не наданням витребуваних у відповідачів доказів, судом визнано ту обставину, що середньоденний заробіток позивача, який має враховуватись при обрахунку середньої заробітної плати за затримку виконання рішення про поновлення на роботі складає 202,13грн.
Враховуючи загальну тривалість вимушеного прогулу позивача, з урахуванням періоду затримки виконання судового рішення - з 18.02.2016 по 16.08.2021 включно, беручи до уваги постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016, якою стягнуто на користь позивача середній заробіток за період з 18.02.2016 по 27.05.2016, суд доходить висновку, що стягненню на користь позивача підлягає середня заробітна плата за період з 28.05.2016 (наступний день після прийняття постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16) до 17.08.2021 (день ознайомлення позивача з наказом про поновлення на роботі), тобто по 16.08.2021 включно.
Отже, у зв`язку із невиконанням рішення суду про поновлення на роботі загальна кількість робочих днів затримки, виходячи з норм тривалості робочого часу за спірний період складає:
- з 28.05.2016 по 31.12.2016 151 робочих днів;
- з 01.01.2017 по 31.12.2017 248 робочих днів;
- з 01.01.2018 року по 31.12.2018 250 робочих днів;
- з 01.01.2019 року по 31.12.2019 250 робочих днів;
з 01.01.2020 року по 31.12.2020 251 робочих днів;
- з 01.01.2021 по 16.08.2021 154 робочих днів
- загальна кількість робочих днів 1304.
Оскільки, середньоденна заробітна плата позивача складала 202,13грн, то середній заробіток за час затримки виконання судового рішення за період з 28.05.2016 по 16.08.2021 складає 263577,52грн. (202,13 х 1304).
З огляду на наведене, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими за виключенням здійсненого позивачем розрахунку належної до сплати суми середнього заробітку внаслідок невірного визначення кількості застосованих при цьому робочих днів, а саме - 1305 днів замість вірного - 1304 днів.
Також, суд доходить висновку, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду щодо поновлення на роботі підлягає стягненню саме з відповідача-1, а саме Головного управління ДПС у Сумській області.
При вирішенні позовних вимог в цій частині, судом враховано, що дійсно порядок добору кандидатів та призначення на посади номенклатури ДФС України належало до ДФС України, водночас, у розумінні ст.ст.21, 236 КЗпП України роботодавцем, на якого покладено обов`язок виплати спірного середнього заробітку, виступає установа, на яку покладено обов`язки по нарахуванню і виплати працівникові заробітної плати, а також забезпечення умов праці, необхідних для виконання роботи, передбачених відповідним законодавством, та якою у даному випадку виступала Державна податкова інспекція у м. Сумах Головне управління Міндоходів у Сумській області, де до звільнення ОСОБА_1 займав посаду начальника.
Водночас, при ліквідації державної установи публічного права на іншу державну установу, якій передані функції ліквідованої установи і яка є фактичним правонаступником цієї установи, переходять усі обов`язки ліквідованої установи щодо працевлаштування звільнених працівників ліквідованої установи та відшкодування усіх витрат, пов`язаних з незаконним звільненням працівника, й невиконання цього обов`язку є порушенням його трудових гарантій.
Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №160 «Про утворення Державної фіскальної служби» було утворено Державну фіскальну службу як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України, реорганізувавши Міністерство доходів і зборів шляхом перетворення.
ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів (п.7 Положення про Державну фіскальну службу України, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236).
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби реорганізовано деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів Служби за переліком згідно з додатком.
Додатком до зазначеної постанови, зокрема визначено, що Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління ДФС реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Сумській області.
У той же час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 537 від 19.06.2019 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, а також реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатками 1 та 2 даної Постанови утворено Головне управління ДПС у Сумській області, до якого приєдналось Головне управління ДФС у Сумській області.
Вказані висновки також узгоджуються з позицією Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 у справі №480/69/19, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 07.10.2020, при вирішенні справи з аналогічних правових відносин.
При цьому, суд вважає необхідним відмітити, що при виплаті ОСОБА_1 спірного середнього заробітку ГУ ДПС в Сумській області повинно нарахувати, утримати та сплатити передбачені законодавством загальнообов`язкові податки та збори, а також відобразити суми виплаченого доходу та сплачених податків та зборів у відповідних звітах застрахованих осіб.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною бездіяльність ДФС України, яка полягає у затримці виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 у справі №804/1542/16 про поновлення на роботі ОСОБА_1 .
Стягнути з Головного управління ДПС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 28.05.2016 по 16.08.2021 включно у розмірі 263577,52грн. (двісті шістдесят три тисячі п`ятсот сімдесят сім) грн. 52коп.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.05.2022.

Суддя І.Г. Шевченко