Справа № 460/18271/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2022 року м. Рівне №460/18271/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просив:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №С-3435, від 06.09.2017 №C-3436, виданих відділом по справах архівів адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Тюменська область);

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплачувати пенсію з врахуванням архівних довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №C-3435, від 06.09.2017 №C-3436, починаючи з 03.12.2016, шляхом виключення із заробітної плати районного коефіцієнта - 70 відсотків та процентної надбавки за роботу в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі - 30 відсотків.

На обґрунтування позовних вимог зазначив, що отримує пенсію за віком, однак без урахування заробітної плати, зазначеної в наданих ним довідках про дохід, виданих ЗАТ "Дебит" (Російська Федерація). Він звернувся до органу Пенсійного фонду про перерахунок його пенсії із урахуванням довідок про заробітну плату, однак відповідач відмовив йому, оскільки вказані довідки не відповідають вимогам Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 36 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1 "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважав дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії протиправними, оскільки вказані довідки про заробітку плату є чинними, містять всю необхідну інформацію та реквізити. За таких обставин, просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 04.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позиція відповідача щодо позовних вимог висловлена ним у відзиві на позовну заяву, відповідно до змісту якого він заперечував проти їх задоволення. В обґрунтування зазначав, що відповідно до підпункту "д" п.15 Інструкції про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування, затвердженої постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включались процентні надбавка за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнти. Обчислення розміру пенсії із заробітної плати з урахуванням районних та поправочних коефіцієнтів провадиться за період роботи до 01.01.1992, в зв`язку з тим, що Законом України "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" з 01.01.1992 було передбачено, що в разі виїзду особи за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів обчислення пенсії проводиться із виключенням цих сум. Довідки про розмір заробітної плати позивача не відповідають вимогам Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту 2.10 розділу ІІ "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1. Звернув увагу на те, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Відтак, правові підстави для врахування позивачу розміру заробітної плати на підставі довідок відсутні. Просив повністю відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, то у відповідності до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та з 03.12.2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.01.2021 та 24.12.2021 позивач звертався до пенсійного органу з заявами про перерахунок пенсії, з виключенням із заробітної плати районних коефіцієнтів та надбавок за роботу в районах прирівняних до Крайньої Півночі, за додатково наданими довідками про заробітну плату за період з 1993 по 1997 роки: від 06.09.2017 №С-3435 від 06.09.2017 №C-3436, виданих Відділом по справах архівів адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Тюменська область).

11.02.2021 та 29.12.2021 відповідач листами відмовив у проведенні перерахунку, оскільки у довідках не виключено районний коефіцієнт та північну надбавку. Орган Пенсійного фонду України повідомив позивача, що з архівних установ Російської Федерації на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшли архівні довідки, в яких до складу заробітної плати позивача включено суми районного коефіцієнта і північної надбавки, без розшифрування виплачених сум за видами заробітку, що перешкоджає відповідачу в обрахунку заробітної плати, з якої обчислюється пенсія. Крім того, відповідач не зобов`язаний самостійно визначати суми заробітної плати для обрахунку пенсії.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нездійснення перерахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода від 13 березня 1992 року) закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

При цьому, метою Угоди від 13 березня 1992 року є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992 року, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно з частинами другою та третьою ст. 6 цієї Угоди, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж.

Тобто, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав №01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Статтею 3 Угоди від 13 березня 1993 року також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Статтею 3 Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом РФ про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи РФ відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 1 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого у районах Крайньої Півночі або у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюється за нормами законодавства РФ.

Аналогічні положення закріплені і в частині третій статті 96 Закону СРСР "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" від 15 травня 1990 року № 1480-І, відповідно до якої при вибутті осіб, які проживають у районах, де до заробітної плати встановлено районні коефіцієнти, за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлено, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Стосовно застосування норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-ХІІ) та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 66 Закону №1788-ХІІ, який введений в дію з 01 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу)

Згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2 статті 41 Закону № 1058-IV, визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0, застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини РФ.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

При цьому суд акцентує увагу, що Законом № 1788-XII та Законом № 1058-IV, які були чинними в спірний період роботи позивача та на час призначення пенсії, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Крім того, наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону №1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Крім того, питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі №489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується заробіток до якого входить північна надбавка, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а.

Матеріалами справи, а саме: копією трудової книжки позивача підтверджується, та не заперечується відповідачем, що позивач працював: з 21.05.1993 по 29.09.1993 каменщиком 4 розряду по вахтовому экспедиционному методу в Ремонтно-строительном управлении №5 треста "Юганскремстрой" производственного обьединения "Юганкнефтегаз" (Російська Федерація); з 01.10.1993 по 10.12.1997 каменщиком 4 розряду по вахтовому методу на Научно-производственном предприятии "Дебит" Акционерного общества закритого типа (Російська Федерація).

В ході судового розгляду судом встановлено, що позивач з метою проведення перерахунку призначеної пенсії подав відповідачу довідки про заробітну плату за період з 01.10.1993 по 10.12.1997 роки: від 28.08.2001 № 311, від 15.12.1997 №398, видані ЗАТ "Дебит" города Нефтеюганська Ханти-Мансийського автономного округа (Тюменська область, Російська Федерація).

Відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972, Закону СРСР від 15.05.1990 №1480-I "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" (далі - Закон № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому статтею 78 діючого на той час Закону №1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції "Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування", затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29.02.1960, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною третьою статті 96 Закону № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Крім того, ні Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ні Законом України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено включення в заробітну плату районного коефіцієнту.

Відтак районний коефіцієнт за період роботи в районах Крайньої Півночі не може враховуватись при обчислені розміру пенсії в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 345/3172/17, від 26.09.2018 у справі № 671/86/15-а, від 28.02.2019 № 345/4316/16-а, від 30.05.2019 у справі № 48/2974/14-а, від 16.07.2019 № 348/1724/17, від 14.11.2019 № 348/1539/17 тощо.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонд України 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми. Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Як встановлено судом, на підтвердження розміру заробітної плати, яку позивач отримував на вказаному підприємстві, таке підприємство видало відповідні довідки. Як свідчить зміст вказаних довідок, вони містять всю необхідну інформацію про заробітну плату позивача, із зазначенням підстав їх видачі, є чинними та недійсними не визнавалися.

Відповідачем з метою підтвердження відповідних відомостей про роботу позивача направлялись запити до Російської Федерації.

У відповідь на запит пенсійного органу Відділ по справах архівів адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Тюменська область) надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області архівні довідки від 11.07.2016 №C-4428, від 06.09.2017 №С-3435, від 06.09.2017 №C-3436, від 06.09.2017 №C-3437 про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за період з 21.05.1993 по 29.09.1993 та з 01.10.1993 по 10.12.1997.

Встановлено, що дані в довідках, подані при призначенні пенсії (від 28.08.2001 № 311, від 15.12.1997 №398, видані ЗАТ "Дебит" города Нефтеюганська Ханти-Мансийського автономного округа (Тюменська область, Російська Федерація)) є ідентичними до даних довідок, яку пенсійний орган витребував повторно (від 11.07.2016 №C-4428, від 06.09.2017 №С-3435, від 06.09.2017 №C-3436, від 06.09.2017 №C-3437). Суд вважає безпідставними посилання пенсійного фонду у відзиві на відсутність документів для розшифрування складу заробітної плати в складі архівного фонду з особового складу ЗАТ "Дебит" города Нефтеюганська Ханти-Мансийського автономного округа (Тюменська область, Російська Федерація), оскільки особа не несе відповідальність за бездіяльність відповідних органів щодо збереження особових рахунків, платіжних відомостей, а у разі втрати - їх відновлення. Крім того, в матеріалах пенсійної справи наявна копія трудової книжки, відповідно до якої підтверджується факт роботи позивача на ЗАТ "Дебит" города Нефтеюганська Ханти-Мансийського автономного округа (Тюменська область, Російська Федерація).

Проте, на підставі вищевказаних довідок відповідачем не проведено перерахунок пенсії позивача з урахування зарплати за період з 01.10.1993 по 10.12.1997 відповідно ч.4 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", через відсутність розшифровки виплачених сум за видами заробітку.

Суд акцентує увагу й на тому, що згідно з установленими фактичними обставинами цієї справи відповідачем не заперечується факт роботи позивача у районах Крайньої Півночі.

Тобто, спору про те, що місцевість, де працював позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Разом з тим, факт неврахування районного коефіцієнту та процентної надбавки за роботу в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі з 01.01.1992 не може свідчити про неможливість прийняття спірних довідок. Крім того, згідно з вказаними довідками може бути врахований заробіток після 01.01.1992 без врахування певного коефіцієнту.

Таким чином, на переконання суду, органом Пенсійного фонду безпідставно не враховано розмір заробітної плати позивача без урахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період його роботи у Научно-производственном предприятии "Дебит" Акционерного общества закритого типа (Російська Федерація)", починаючи з 01.10.1993 по 10.12.1997.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №С-3435, від 06.09.2017 №C-3436, а тому порушене право позивача підлягає відновленню шляхом визнання протиправною бездіяльність щодо неврахування при призначенні пенсії за віком періоду роботи з 01.10.1993 по 10.12.1997 з врахуванням архівних довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №C-3435, від 06.09.2017 №C-3436, шляхом виключення із заробітної плати районного коефіцієнта - 70 відсотків та процентної надбавки за роботу в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі - 30.

При цьому, суд також виходить з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) щодо фізичної особи.

Водночас право на пенсію в Україні підпадає під дію ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки, за чинним законодавством України, особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи пенсійного забезпечення в Україні, і, якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити в отриманні пенсії доти, доки право на пенсію передбачено чинним законодавством України.

Європейський суд з прав людини у пп.52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами конвенції з погляду тлумачення їх у практиці ЄСПЛ. На думку Суду, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Відповідно до ст.46 Закону № 1058-ІV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Тобто, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, в тому числі і за минулий час, таке право підлягає поновленню без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 в справі № 510/1286/16-а вказано, що норми, зокрема, статті 46 Закону №1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

Оскільки, матеріалами справи підтверджено порушення з боку пенсійного органу права позивача при призначенні йому пенсії, яка з вини відповідача нараховувалася з порушеннями, то право на перерахунок пенсії виникло саме з моменту набуття цього права 03.12.2016, без обмеження будь-яким строком.

Тому, з метою запобігання порушення прав позивача на належну йому пенсію, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав позивача, без необхідності додаткових його звернень до суду та виконання будь-яких інших умов для цього, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням архівних довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №C-3435, від 06.09.2017 №C-3436, шляхом виключення із заробітної плати районного коефіцієнта - 70 відсотків та процентної надбавки за роботу в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі - 30 відсотків, з 03.12.2016.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування при призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №С-3435, від 06.09.2017 №C-3436, виданих відділом по справах архівів адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Тюменська область).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 03.12.2016 пенсії, з врахуванням довідок про заробітну плату від 06.09.2017 №C-3435, від 06.09.2017 №C-3436, виданих відділом по справах архівів адміністрації міста Нефтеюганська Ханти-Мансійського автономного округу-Югра (Тюменська область), з виключенням районного коефіцієнта та процентної надбавки за роботу в місцевостях, прирівняних до Крайньої Півночі (з урахуванням попередньо виплачених сум).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м.Рівне, 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.А. Борискін