Справа № 240/20709/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/20709/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії щодо відмови у встановленні статусу та видачі посвідчення інваліда війни та зобов"язати відповідача встановити статус інваліда війни та видати відповідне посвідчення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач протиправно відмовляється видати посвідчення інваліда війни, оскільки ним були надані відповідачу всі необхідні докази того, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, саме у складі формувань Цивільної оборони.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач надіслав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач не надав доказів залучення позивача до складу формувань Цивільної оборони.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1. Зазначене підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 01.03.2019.

Зі змісту довідки МСЕК від 21.11.2017 Серії 12ААА №861146 вбачається, що позивачу встановлена ІІ група інвалідності довічно, через захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив встановити статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Листом від 21.07.2021 №4218 Управління відмовило позивачу у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки ним не було надано документів про залучення його до складу Цивільної оборони.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон № 3551-XII) до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни згідно пункту 9 статті 7 Закону № 3551-XII є наявність у особи інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06.06.1975 № 90, формування ЦО, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при ліквідації аварій, катастроф, стихійних сил, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Відповідно до вимог нормативно-правових актів з Цивільної оборони, які були чинними на момент аварії на Чорнобильській катастрофі, зокрема, Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і міністрів СРСР від 18.03.1976 № 201-78, наказів заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР від 06.06.1975 № 90 (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та від 29.06.1976 № 92 (настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (Сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 № 01, від 30.04.1986 № 02, від 04.05.1986 № 16, від 19.05.1986 № 52 та інші), цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають дітей до 8 років.

Однак, крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Варто зазначити, що статус інвалідів війни розповсюджено на осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, на підставі Закону України "Про внесення змін до статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З пояснювальної записки до проекту цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-тикілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

Таким чином, за наявності доказів, які б свідчили про залучення особи до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, наявні підстави для набуття статусу інваліда війни з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ .

Згідно довідки Дніпровського басейнового водогосподарчого об"єднання від 24.07.1991 №167 ОСОБА_1 на посаді інженера приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні у м.Чорнобиль з 16 по 23 липня 1986 року.

Крім того, відповідно до довідки Дніпровського басейнового водогосподарчого об"єднання від 07.07.1993 №356 позивачу за роботу з 16 по 23 липня 1986 року в населених пунктах с.Іванівка, м.Чорнобиль, с.Старошепеличи зони відчуження по місцю роботи Верхньо-Дніровського басейнового управління нарахована заробітна плата.

В матеріалах справи міститься довідка Державного агентства водних ресурсів України Міжрегіонального офісу захисних масивів Дніпровських водосховищ від 25.03.2020 №70Б/01-15/241 про те, що ОСОБА_1 дійсно з 18.02.1976 по 01.01.1989 працював у Верхньо-Дніпровському басейновому управлінні по регулюванню використання і охороні вод та відповідно до наказу начальника управління від 06.07.1986 №81 в період з 16.07.1986 по 23.07.1986 був залучений до складу формувань Цивільної оборони для виконання робіт у зоні ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Також, суд звертає увагу, що згідно листа Департаменту цивільного захисту, оборони та взаємодії з правоохоронними органами Київської обласної державної адміністрації від 31.08.2021 №011-15/1486 факт залучення до формувань Цивільної оборони позивача під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи підтверджує довідка від 25.03.2020 №70/5/01-05/241 видана Державним агентством водних ресурсів України.

Отже, з системного аналізу матеріалів цієї справи вбачається, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, позивач відповідає наведеним вище обов`язковим умовам, сукупність яких є імперативною правовою підставою для надання статусу інваліда війни.

Водночас, наведені доводи відповідача свідчать про надмірний формалізм та правовий пуризм, застосування якого є неприпустимим, тим більше, при вирішенні питання щодо захисту конституційного права особи.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги правовий підхід, закладений ЄСПЛ при вирішенні справи "Сутяжник проти РФ" (рішення від 25.04.2018) та застосований Верховним Судом у справах №№ 826/5575/17, 910/10616/17, відповідно до якого надмірне прагнення до чистоти, переваги форми над змістом є правовим пуризмом.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови позивачу у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення та з метою відновлення порушеного права позивача зобов`язати відповідача встановити позивачу статус інваліда війни та видати йому відповідне посвідчення, з огляду на що, позов задовольняє.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації (вул.Б.Тена,16,Житомир,10012, ) задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації встановити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни та видати посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос