Справа № 140/3654/22
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

10 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/3654/22

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Каленюк Ж.В., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї; зобов`язання призначити та виплатити державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї відповідно до вимог Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №250.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

У відкритті провадження у справі належить відмовити з таких мотивів та підстав.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, своєю чергою публічно-правовий спір являє собою спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом з вимогами до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне), просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї та зобов`язати призначити і виплатити вказану допомогу. При цьому позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21 зобов`язано Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації розглянути звернення ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з врахуванням викладеної правової позиції суду. У рішенні від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21 суд вказав на безпідставність відмови відповідача у призначенні соціальної допомоги через неподання позивачем відомостей про реєстраційні номери облікової картки платника податків неповнолітніх дітей з огляду на нормативно-правові акти, що регулюють відносини щодо можливості фізичних осіб з релігійних переконань відмовитись від ідентифікаційних номерів. Разом з тим, 13 квітня 2022 року відповідач вручив ОСОБА_1 нове рішення про відмову у призначенні соціальної допомоги, яким попереднє своє рішення про відмову у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї залишив без змін. Фактично відповідач на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21 повторно відмовив позивачу у призначенні соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з тих самих підстав (неподання позивачем відомостей про реєстраційні номери облікової картки платника податків неповнолітніх дітей), оцінку яким уже було надано судом у рішенні від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21. Будь-якої іншої причини у відмові в призначенні допомоги відповідач не вказав.

Тобто, звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 фактично оскаржує рішення та дії відповідача, що мали місце під час повторного розгляду її заяви від 20 жовтня 2021 року на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21, та у такий спосіб позивач намагається примусити відповідача виконати це судове рішення. Фактично підставою звернення до суду стало неналежне, на думку позивача, виконання рішення суду (без урахування висновків суду у справі №140/16657/21).

Умови і порядок виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження і примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого судом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №686/23317/13-а та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року у справі №640/15623/19.

Позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій (рішення), вчинених (прийнятого) на виконання рішення суду. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення. А тому обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, адже у такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №355/1648/15-а.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, врегульований статтею 383 КАС України, згідно з частиною першою якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховним Судом було зазначено, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Також Верховний Суд у постанові від 24 вересня 2020 року у справі №640/15623/19 зазначив, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Отже, судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення; судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Рішення Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне) за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року, яким відмовлено у призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 13 квітня 2022 року №104, прийняте саме на виконання судового рішення у справі №140/16657/21 щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року; цим рішення відповідача попереднє його рішення, яке і було предметом спору і оцінки судом, залишено без змін. Таким чином, зазначене рішення Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації може бути оскаржене у порядку статті 383 КАС України.

Варто зауважити, що такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої названої статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Зазначене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 26 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 та від 03 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 та ін.

Тобто, якщо позивач ОСОБА_1 вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне), вчинені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 березня 2022 року у справі №140/16657/21, то вона може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними відповідних рішень, дій чи бездіяльності, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Предмет спору (об`єкт спірних правовідносин між позивачем та відповідачем) у цій справі та у справі №140/16657/21 тотожний, як і правове обгрунтування позову та обставини, які стосуються розгляду заяви ОСОБА_1 від 20 жовтня 2021 року стосовно призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, тільки він тепер має місце на стадії виконання судового рішення.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Оскільки існує рішення суду, що набрало законної сили, з того самого фактичного предмета спору і між тими самими сторонами, вбачається висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі №522/10140/17, від 21 листопада 2019 року у справі №802/1933/18-а та від 24 вересня 2020 року у справі №640/15623/19.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

У свою чергу строк, передбачений частиною четвертою статті 383 КАС України, за наявності причин, які можуть бути визнані судом у справі №140/16657/21 поважними, підлягає поновленню з огляду на відмову у відкритті провадження у даній справі.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Частиною другою статті 7 вказаного Закону визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Позивач за подання до суду позовної заяви сплатила судовий збір у сумі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією від 04 травня 2022 року № (а.с.3).

Оскільки у відкритті провадження у справі відмовлено, то згідно з пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у сумі 992,40 грн підлягає поверненню позивачу повністю.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 170, статтями 171, 248, 256, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ковельської районної державної адміністрації (відділення №2 смт Ратне) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп.), сплачений згідно з квитанцією від 04 травня 2022 року №.

Копію ухвали надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк