Справа № 120/17416/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2022 р. Справа № 120/17416/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації "Автомайдан "Вінничина" в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася Громадська організація "Автомайдан "Вінничина" в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправною, на думку позивача, бездіяльністю Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та не проведення заміру точних площ земельних ділянок, які використовуються з порушенням земельного законодавства в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці. А тому, з метою зобов`язання відповідача здійснити відповідні заходи державного контролю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 08.12.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного адміністративного позову. Зокрема зазначив, що у зв`язку з реорганізацією структурних підрозділів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, у Головному управлінні Держгеокадастру у Вінницькій області відсутні видатки на оплату робіт сертифікованого інженера-землевпорядника по виміру точних площ земельних ділянок (їх частин), які використовуються з порушенням земельного законодавства.

25.01.2022 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому останній вказує на необґрунтованість доводів зазначених відповідачем у відзиві, а тому просить задовольнити вимоги позовної заяви у повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що в грудні 2020 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою про запровадження перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:070:0409; :02:070:0427; :02:070:0432; :02:070:0428; :02:070:0447; :02:070:0442; :02:070:0448; :02:103:0041; :02:103:0042; :02:070:0440; :02:103:0044; :02:103:0045; :02:103:0043; :02:103:0047; :02:103:0048; :02:103:0046; :02:103:0050; :02:103:0051; :02:103:0049; :02:103:0053; :02:103:0054; :02:103:0052; :02:103:0056; :02:103:0057; :02:103:0055; :02:103:0059; :02:103:0060; :02:103:0058; :02:103:0062; :02:103:0024; :02:103:0061; :02:103:0026; :02:103:0027; :02:103:0025; :02:103:0029; :02:103:0030; :02:103:0028; :02:103:0032; :02:103:0033; :02:103:0031; :02:103:0036; :02:103:0040; :02:103:0034; :02:103:0038; :02:103:0037; :02:103:0039; :01:004:0095; :02:103:0130; :01:004:0096; :01:004:0104; :01:004:0106; :02:103:0131; :01:004:0111; :02:103:0085; :01:004:0112; :02:103:0083; :02:103:0082; :02:103:0084; :02:103:0080; :02:103:0089; :02:103:0081; :02:103:0087; :02:103:0086; :02:103:0088; :02:103:0064; :02:103:0065; :02:103:0063; :02:103:0066; :02:103:0067; :02:103:0068; :02:103:0069; :02:103:0070; :02:103:0071; :02:103:0072.

Листом Головного управління від 16.02.2022 року позивача повідомлено, що з метою вжиття заходів державного контролю , Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області було проведено збір інформації, а саме направлені клопотання до Вінницької міської ради та відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо надання відповідної інформації.

Однак, за результатами отримання відповідних відповідей та опрацювання документів, встановлено відсутність необхідної інформації.

27.07.2021 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із заявою про запровадження перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні вищезазначених земельних ділянок.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 19.08.2021 року позивача повідомлено про неможливість проведення відповідно перевірки, у зв`язку з відсутністю видатків на оплату робіт сертифікованого інженера-землевпорядника по виміру точних площ земельних ділянок (їх частин), які використовуються з порушенням земельного законодавства.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, з метою зобов`язання його здійснити відповідні заходи державного контролю, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно із статтею 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) вагропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, що спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля, визначені Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-ІV (далі також Закон - №963-ІV), відповідно до статті 4 якого, об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є, зокрема, забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок; розгляду звернень юридичних і фізичних осіб; участі у прийнятті в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об`єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель; розгляду документації із землеустрою, пов`язаної з використанням та охороною земель; проведення моніторингу ґрунтів та агрохімічної паспортизації земель сільськогосподарського призначення.

Статтею 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" передбачено, що державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, зокрема: давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Контроль за використанням та охороною земель є прямим обов`язком інспекторів, законодавством визначено перелік конкретних дій та заходів на вчинення яких уповноважено державних інспекторів.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №240/5335/18.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 №482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності є завданнями Держгеокадастру.

Відповідно до підпункту 25-1 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності.

Отже, саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відноситься, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які розташовані в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці.

Суд звертає увагу на те, що реалізація вказаних повноважень відповідачем щодо здійснення державного контролю повинна відбуватися у порядок та спосіб встановлений законодавством.

Як встановлено судом, основною причиною того, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області позбавлене можливості здійснити державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності із здійсненням відповідних вимірів земельних ділянок, які розташовані в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці, стала відсутність видатків на оплату робіт сертифікованого інженера-землевпорядника по виміру точних площ земельних ділянок (їх частин), які використовуються з порушенням земельного законодавства.

Однак, на переконання суду, відсутність відповідних видатків не може слугувати підставою для невиконання суб`єктом владних повноважень покладених на нього обов`язків, у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України, тому посилання відповідача в цій частині, суд вважає необґрунтованими.

Разом з тим, відповідач переконаний, що в його діях відсутня протиправна бездіяльність, оскільки ним вживалися певні заходи щодо збору інформації, яка була необхідна для запровадження перевірки дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок вказаних у листі позивача, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно усталеної судової практики як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не було вжито всіх необхідних дій для забезпечення здійснення державного нагляду (контролю) у частині дотримання земельного законодавства щодо земельних ділянок, які розташовані в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці, у відповідності до листа позивача, із одночасним точним виміром даних ділянок.

При цьому, на переконання суду, скеровані відповідачем листи № 18-2-0.441-8922/2-20 від 23.10.2020 року та №0-2-0.441-8751/2-20 не можна вважати доказом належного розгляду заяви позивача, оскільки такі носять формальний характер та не можуть слугувати належними заходами для запровадження перевірки дотримання вимог земельного законодавства стосовно земельних ділянок вказаних у листі позивача, із виміром даних ділянок.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про те, що відповідач діяв не на підставі, в межах повноважень, у спосіб та у строки, що передбачені чинним законодавством України, що виразилось у бездіяльності щодо не здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та не проведення заміру точних площ земельних ділянок, які розташовані в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці, а тому вимоги позовної заяви в цій частині підлягають задоволенню, шляхом визнання вказаної бездіяльності протиправною.

Визначаючись щодо формування резолютивної частини у запропонований позивачем спосіб, тобто із посиланням на те, що відповідні земельні ділянки використовуються з порушенням земельного законодавства, суд вважає за необхідне зазначити, що спірним в рамках даної справи є бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за використанням та охороною даних земель.

А тому, суд позбавлений права стверджувати, що відповідні земельні ділянки використовуються з порушенням земельного законодавства, тим більше без проведення даного контролю та замірів.

Зважаючи на те, що під час судового розгляду встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача, тому задоволення позовної вимоги про зобов`язання вчинити належні дії слід вважати належним способом захисту прав та інтересів позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені сторонами обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Пунктом 8 частини 2 статті 2 КАС України вказано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову в спосіб, визначений судом.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

При цьому, оскільки позов містив одну основну вимогу немайнового характеру та похідну від неї вимогу зобов`язального характеру, що хоч і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості задоволених/незадоволених основних позовних вимог.

Разом з тим слід вказати, що у відповідності до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою розмір судового збору становить - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2021 року для працездатних осіб встановлено у розмірі 2270,00 грн.

Аналіз позовних вимог дає підстави кваліфікувати їх як одну вимогу немайнового характеру та похідну від неї вимогу зобов`язального характеру, за що при поданні позовної заяви позивачу слід було сплатити 2270,00 грн. судового збору.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи платіжне доручення про сплату судового збору №483 від 29.11.2021 року в розмірі 4540,00 грн.

Відповідно Постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року № 2, при визначенні кількості вимог немайнового характеру вимогу про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності слід вважати однією вимогою.

Тобто, не дивлячись на те, що позивачем, згідно платіжного доручення здійснено платіж за вказаним призначенням в сумі 4540,00 грн., зміст позовних вимог дає підстави кваліфікувати їх як одну вимогу немайнового характеру, а відтак, розмір судового збору має становити 2270,00 грн., який і підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В той же час, інша частина коштів, може бути повернута позивачу, як надмірно/помилково сплачені кошти, в порядку визначеному "Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо не здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та не проведення заміру точних площ земельних ділянок, розташованих в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області здійснити заходи державного контролю за використанням та охороною земель та провести точні заміри площ земельних ділянок земельних ділянок, розташованих в районі "Вишенського озера" у м. Вінниці з кадастровими номерами: :02:070:0409; :02:070:0427; :02:070:0432; :02:070:0428; :02:070:0447; :02:070:0442; :02:070:0448; :02:103:0041; :02:103:0042; :02:070:0440; :02:103:0044; :02:103:0045; :02:103:0043; :02:103:0047; :02:103:0048; :02:103:0046; :02:103:0050; :02:103:0051; :02:103:0049; :02:103:0053; :02:103:0054; :02:103:0052; :02:103:0056; :02:103:0057; :02:103:0055; :02:103:0059; :02:103:0060; :02:103:0058; :02:103:0062; :02:103:0024; :02:103:0061; :02:103:0026; :02:103:0027; :02:103:0025; :02:103:0029; :02:103:0030; :02:103:0028; :02:103:0032; :02:103:0033; :02:103:0031; :02:103:0036; :02:103:0040; :02:103:0034; :02:103:0038; :02:103:0037; :02:103:0039; :01:004:0095; :02:103:0130; :01:004:0096; :01:004:0104; :01:004:0106; :02:103:0131; :01:004:0111; :02:103:0085; :01:004:0112; :02:103:0083; :02:103:0082; :02:103:0084; :02:103:0080; :02:103:0089; :02:103:0081; :02:103:0087; :02:103:0086; :02:103:0088; :02:103:0064; :02:103:0065; :02:103:0063; :02:103:0066; :02:103:0067; :02:103:0068; :02:103:0069; :02:103:0070; :02:103:0071; :02:103:0072.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Громадської організація "Автомайдан "Вінничина" сплачений судовий збір в сумі 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень) 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Громадська організація "Автомайдан "Вінничина" (, адреса: вул. Ватутіна, 30, м. Вінниця, Вінницька область, 21011) в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 );

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, адреса: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницька область, 21027).

Суддя Чернюк Алла Юріївна