Справа № 161/2328/22
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2328/22
Провадження № 2-а/161/123/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Чигринюк В.С.

розглянувши у судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

11.02.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 02.02.2022 року ним було отримано постанову Волинської митниці Держ авної митної служби України (далі Митниця) по справі про порушення митних правил № 0930/20500/21 від 26.01.2022 року, якою його, як директора ТзОВ «Проммаш Про», визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 64593,44 грн. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що при митному оформленні товару «Кромкоклеючий верстат AYZABAND F350, Кромкоклеючий верстат AYZABAND 4FR ULTRA With-Leitz», подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ № UA205140/2021/115017, в якій він заявив неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКГ ЗЕД, чим вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що призвело до недоборів митних платежів на загальну суму 21531 грн. (в т.ч. по миту 17942,50 грн., ПДВ 3588,50 грн.). Однак, під час митного оформлення товару по митній декларації типу ІМ40ДЕ № UA205140/2021/115017 від 23.12.2021 року, мав місце складний випадок декларування, відтак в його діях відсутні ознаки приховування чи спотворення інформації, необхідної для правильної класифікації адміністративного правопорушення. У свою чергу, при проведенні митних формальностей за вищенаведеними деклараціями рішення про зміну кодів УКТЗЕД не приймалось і формальності були завершені без зауважень, а товар випущений у вільний обіг. Таким чином, застосовуючи до нього міру відповідальності, відповідно до ст. 485 МК України, його вина під час винесення постанови Волинською митницею Держмитслужби не доведена. Враховуючи наведене, а також строк отримання ним оскаржуваної постанови, просить суд поновити строк на її оскарження та скасувати її та закрити провадження у справі про порушення митних правил.

Одночасно з поданням адміністративного позову позивачем ОСОБА_1 було подано заяву про поновлення строку на звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2022 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, її розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін. Стороні відповідача встановлено п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позов, а також роз`яснено, що у відповідності до ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Вищевказане судове рішення про відкриття провадження у справі разом із адміністративним позовом ОСОБА_1 з доданими до нього документами було надіслано на офіційну електронну пошту Волинської митниці Держмитслужби 21.04.2022 року.

З урахуванням наведеного, а також приписів ст.ст. 127, 251 КАС України, адміністративний позов ОСОБА_1 з додатками, станом на 11.05.2022 року вважається таким, що вручений відповідачу.

Проте, станом на дату постановлення даного судового рішення відзив на позовну заяву, клопотання про продовження/поновлення строку подання відзиву на позовну заяву від відповідача Волинської митниці Держмитслужби на адресу суду не надходили.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, постанова Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0930/20500/21 від 26.01.2022 року була фактично вручена позивачу 02.02.2022 року (а.с. 7).

З даним позовом ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області 11.02.2021 року, шляхом його подачі через канцелярію суду, тобто протягом встановленого законодавством десятиденного строку на оскарження постанови.

Враховуючи зазначені обставини, суд визнає причини пропуску строку для звернення до суду з даним позовом поважними, та вважає можливим поновити позивачу ОСОБА_1 пропущений ним процесуальний строк для оскарження постанови.

Судом встановлено, що постановою Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0930/20500/21 від 26.01.2022 року, директора ТзОВ «Проммаш Про» ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 21531 грн. (а.с. 8-11).

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається наступне:

«23.12.2021 року ТзОВ «Проммаш Про», директором якого є ОСОБА_1 , подало до митного оформлення до ВМО № 1 митного поста Луцьк митну декларацію № UA 205140/2021/115017. В даній декларації було заявлено чотири верстати. Зокрема, «Форматно-розкрійний верстат 2800 CLASSIC, Форматно-розкрійний верстат 3200 TITAN» за кодом УКТЗЕД зі ставкою мита 5% (Товар-1) та «Кромкоклеючий верстат AYZABAND F350, Кромкоклеючий верстат AYZABAND 4FR ULTRA With-Leitz» кодом УКТЗЕД за ставкою мита 1%, в оскаржуваній постанові названо (Товар-2).

До вищевказаної митної декларації директором TзOB «Проммаш Про» подано наступні товаросупровідні документи, отримані від експортера «SDM MOBILYA AHSAP ISLEME МАК. ІМА1АТІ SAN TICLTD STI»: пакувальний лист № б/н від 08.12.2021, рахунок-фактура № 081221- 221 від 08.12.2021, CMR №406870 від 17.12.2021, сертифікат про походження № D 0586150 від 17.12.2021 року, платіжні доручення № 3 від 13.12.2021 року, № 4 від 14.12.2021 року, довідку про транспортні витрати 52 від 22.12.2021 року, зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу товарів № 0812-1 від 08.12.2021 року, договір про надання послуг митного брокера № 22/03 від 22.03.2021 року, договір про перевезення № 14/12/01 від 14.12.2021 року та технічні характеристики на товари.

29.12.2021 року спеціалізованим підрозділом митниці УМНКМВ та МТР ЗЕД прийнято рішення про визначення коду товару № KT-UA-2021, відповідно до якого Товар-2 «Кромкоклеючий верстат AYZABAND F350, та кромкоклеючий верстат AYZABAND 4FR ULTRA With-Leitz» класифіковано зі зміною коду товару з 8465 99 00 10 (ставка мита 1%) на 8465 10 90 00 (ставка мита 5%) згідно з УКТЗЕД.

Службовою запискою управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного ЗЕД Волинської митниці від 29.12.2021 року № 7.3-15-02/144 року проінформовано, що зміна коду Товару-2 призвела до збільшення сум митних платежів, що піддягали сплаті, на суму 21531 грн. (в т.ч. по миту 17942,50 грн., ПДВ 3588,50 грн.).

Таким чином, директором ТзОВ «Проммаш Про» ОСОБА_1 , вчинено дії спрямовані на зменшення розміру митних платежів в сумі 21531 грн., шляхом надання до митного оформлення в митній декларації типу ІМ40ДЕ №UA205140/2021/115017 від 23.12.2021 року неправдивих відомостей стосовно коду УКТЗЕД Товару-2.

Вчинення правопорушення в справі про порушення митних правил № 0930/20500/21, передбаченого ст. 485 МК України, повністю стверджено матеріалами справи, а саме протоколом про порушення митних правил, витягом з баз даних «Інсиектор-2006» та іншими документами.».

Статтею 475 МК України передбачена відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, яка тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.

Частиною 5 ст. 69 МК України визначено, що Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Згідно ч. 6 ст. 69 МК України, штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або І внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної ДЛЯ прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

У відповідності до ч. 7 ст. 69 МК України Рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Так, ст. 485 МК України передбачено адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.

Об`єктивна сторона правопорушення, за яким позивача визнано винним, полягає у заявлені в митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 МК України, у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов`язків посадових осі»% митних органів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь митного органу, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Слід зауважити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справі № 751/1477/20 (провадження №К/9901/45268/18), у своїй постанові від 22.05.2020 року прийшов до висновку, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 485 МК України порушення митних правил має місце, зокрема, у разі заявлення декларантом у митній декларації: неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Тобто сам по собі факт неправильного визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД не становить склад порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки об`єктивна сторона цього правопорушення полягає саме в заявленні декларантом у митній декларації неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД.

Крім того, Верховним Судом у вищевказаній постанові визначено, що складність випадку декларування товарів у розумінні ст. 69 МК України полягає у тому, що з метою перевірки правильності заявлених позивачем відомостей у митній декларації документи були передані до відділу класифікації товарів відповідача, тобто до осіб зі спеціальними знаннями.

Також у постановах від 20.03.2018 року у справі № 640/7258/17, від 11.06.2020 року у справі № 564/530/17, від 20.08.2020 року у справі № 553/1435/17, від 06.11.2020 року у справі № 159/1754/17 в аналогічних справах Верховний Суд зазначає, що для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, ст. 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 1 cт. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своє, дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, для притягнення до відповідальності відповідно до ст. 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей ти/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння передбаченого ст. 485 МК України обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

Разом з тим, стороною відповідача не було надано жодних доказів того, що ТзОВ «Проммаш Про» мав намір не сплачувати митні платежі в повному обсязі чи зменшувати їх розміри при заповненні митної декларації.

При цьому варто наголосити на тому, що митна декларація пройшла митне оформлення, з боку митних органів зауважень щодо її оформлення чи відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару, не було.

Варто наголосити, що жоден із наданих декларантом документів не підданий посадовими особами митниці сумніву щодо їх достовірності, будь-якої прихованої інформації в розпорядженні декларанта не виявлено.

Отже застосовуючи міру відповідальності, відповідно до ст. 485 МК України, до директора ТзОВ «Проммаш Про» ОСОБА_1 , його вина під час винесення постанови Волинською митницею Держмитслужби не доведена.

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідачем суду не надано.

Зокрема, стороною відповідача відзив на позовну заяву у встановленому законом порядку не подавався, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень, в силу приписів ст. 77 КАС України, покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови пре накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є. в тому числі відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу інкримінованих адміністративних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн., сплачені останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про постанову Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0930/20500/21 від 26.01.2022 року.

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову Волинської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 0930/20500/21 від 26.01.2022 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 485 МК України.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 485 МК України закрити.

Стягнути з Волинської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 11 травня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська