Справа № 160/5178/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2022 року Справа № 160/5178/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Федуркіної А.В.,
представника третьої особи: Федущака Н.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, про зобов`язання вчинити певні дії, -
07.04.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі, відповідач) , в якій позивач просить:
- зобов`язати державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) відновити виконавчі провадження, що були закінчені у 2017 році:
- ВП №53462695 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 3679,65грн.;
- ВП №59868355 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 9090,00грн.;
- ВП №54092743 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 4707,12грн.;
- ВП №54564230 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.;
- ВП №54864523 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.;
- винести відповідні постанови про зняття арештів з майна позивача (боржника) по кожному з вказаних виконавчих проваджень.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що на початку лютого 2022 року позивач при зверненні до територіального сервісного центру МВС України вперше дізнався про те, що у Шевченківському ВДВС у місті Дніпрі відносно нього, як боржника, було відкрито п`ять виконавчих проваджень про стягнення боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок, ЄСВ), в рамках яких постановами державного виконавця було накладено арешт на майно позивача і цей арешт до теперішнього часу не знятий, не зважаючи на те, що виконавчі документи, на підстав яких були відкриті чотири з вказаних виконавчих проваджень, а саме вимоги по сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, були повернуті стягувачу - ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а ще одне виконавче провадження взагалі було закінчене відповідно до п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, і в подальшому всі вказані виконавчі провадження були знищені відповідачем у зв`язку зі спливом строку зберігання, при цьому, за інформацією ГУ ДПС у Дніпропетровській області вимоги ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра про сплату боргу недоїмки, на підставі яких були відкриті означені виконавчі провадження, є відкликаними через погашення позивачем наявного боргу. Відтак, не зняття накладеного відповідачем арешту на майно позивача є безпідставним та порушує його майнові права, тому останній звернувся за захистом своїх прав до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2022 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: оригіналу документа про доплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 3969 грн. 60 коп.; заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин, зокрема докази щодо дати отримання позивачем ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2022 року.
На виконання вимог ухвали суду від 12 квітня 2022 року, позивачем 22.04.2022р. усунуті означені недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2022 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим позовом, прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/5178/22 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду у судовому засіданні на 06.05.2022р. о 10:30 год., а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву до 05.05.2022р. включно.
Крім того, ухвалою суду від 27.04.2022р. витребувано у Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у якості доказів у справі завірені належним чином копії матеріалів виконавчих проваджень:
- ВП №53462695 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 3679,65грн.;
- ВП №59868355 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 9090,00грн.;
- ВП №54092743 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 4707,12грн.;
- ВП №54564230 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.;
- ВП №54864523 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.,
а також витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у якості доказів у справі письмові пояснення та докази на їх підтвердження відносно того, чи були виконані боржником ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) виконавчі документи у виконавчих провадженнях ВП №53462695 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 3679,65грн.; ВП №59868355 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 9090,00грн.; ВП №54092743 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 4707,12грн.; ВП №54564230 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.; ВП №54864523 про стягнення з позивача на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра боргу в сумі 2112,00грн.
06.05.2022 року розгляд справи відкладено на 11.05.2022р. на 15:00год.
09.05.2022 року до суду надійшли пояснення ГУ ДПС у Дніпропетровській області на позовні заяву ОСОБА_1 , в яких третя особа заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначала, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-4164-13У від 15.11.2016р., №Ф-4164-13/62У від 16.02.2017р., №Ф-4164-13У від 15.03.2017р., №Ф-4164-13У від 17.05.2017р. та №Ф-4164-13У від 14.08.2017р. були відкликані в автоматичному режимі в АІС «Податковий блок» 13.12.2018р. у зв`язку із самостійною сплатою заборгованості платником податків. Станом на теперішній час інформація щодо стану виконавчих проваджень №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523 у ГУ ДПС у Дніпропетровській області відсутня. Водночас, станом на 06.05.2022р. згідно з даними інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу у ОСОБА_1 недоїмка зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 7104000 відсутня.
Також 09.05.2022 року до суду надійшло клопотання ГУ ДПС у Дніпропетровській області про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
Сторони та третя особа про час, дату та місце розгляду справи 11.05.2022р. повідомлені належним чином.
При цьому, станом на 11.05.2022р. відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, крім того, від нього до суду не надходили будь-які заяви, клопотання, повідомлення, в яких би останній виклав своє бажання надати відзив на позовну заяву в більш пізній термін та просив надати додатковий час для його підготовки.
У судове засідання 11.05.2022р. представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Позивач у судовому засіданні підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник третьої особи у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні письмовим поясненням, наданим до суду 09.05.2022р.
Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з огляду на таке.
Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебувало п`ять виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 , а саме:
- ВП №53462695, відкрите з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13У від 15.11.2016р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ у сумі 3679,65грн., в рамках якого 29.08.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 26.09.2017р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП №59868355, відкрите з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13/62У від 16.02.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ в сумі 990,00грн., в рамках якого 24.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 26.09.2017р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП №54092743, відкрите з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13/62У від 15.03.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ у сумі 4707,12грн., в рамках якого 17.07.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 26.09.2017р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП №54564230, відкрите з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13/62 від 17.05.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ у сумі 2112,00грн., в рамках якого 29.08.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 26.09.2017р. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;
- ВП №54864523, відкрите з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13/62 від 14.08.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ у сумі 2112,00грн., в рамках якого 17.10.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, а 27.11.2017р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».
Вищезазначені виконавчі провадження знищені на підставі п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. №2274/5, відповідно до якого строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.
При цьому, відповідно до Повідомлення про погашення (сплату) боргу (недоїмки) №2389/5/04-36-13-04-10 від 18.01.2022р., виданого ГУ ДПС у Дніпропетровській області, борг (недоїмку) з єдиного внеску платника ОСОБА_1 погашено відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС, а вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, зокрема, №Ф-4164-13У від 15.11.2016р., №Ф-4164-13/62У від 16.02.2017р., №Ф-4164-13У від 15.03.2017р., №Ф-4164-13У від 17.05.2017р. та №Ф-4164-13У від 14.08.2017р. вважаються відкликаними.
20.01.2022р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо зняття накладеного арешту з його майна, до якої долучив вищевказане Повідомлення про погашення (сплату) боргу (недоїмки) №2389/5/04-36-13-04-10 від 18.01.2022р., видане ГУ ДПС у Дніпропетровській області.
Листом від 03.02.2022р. за вих.№7294 Шевченківський ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) повідомив позивачеві, що у нього на виконанні дійсно перебували вищевказані виконавчі провадження №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523, які станом на теперішній час знищено за закінченням терміну зберігання, при цьому, підстави для зняття арешту передбачені ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом встановлено, що арешт майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановами державного виконавця від 29.08.2017р., від 24.07.2017р., від 17.07.2017р., від 29.08.2017р. та від 17.10.2017р. у виконавчих провадженнях №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523 станом на теперішній час не знято.
Незгода ОСОБА_1 з не зняттям відповідачем арештів з належного позивачеві майна стала підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами ст.1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №1404-VІІІ примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
За змістом приписів ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
При цьому, ч.7 ст.26 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.
Відповідно до ч.ч.1-4 ст.56 Закону №1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону №1404-VІІІ підлягає примусовому виконанню.
Статтею 37 Закону №1404-VІІІ визначено підстави та порядок повернення виконавчого документа стягувачу.
Так, п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
Згідно з ч.3 ст.37 Закону №1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
Відповідно до ч.4, ч.5 ст.37 Закону №1404-VІІІ про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
Підстави та порядок закінчення виконавчого провадження визначено ст.39 Закону №1404-VІІІ.
За приписами п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Частиною 2 статті 39 Закону №1404-VІІІ встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначено статтею 40 Закону №1404-VІІІ.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону №1404-VІІІ у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч.2 ст.40 Закону №1404-VІІІ про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
Водночас, в залежності від підстав закінчення виконавчого провадження та підстав повернення виконавчого документа настають різні наслідки щодо накладеного на майно боржника арешту в рамках завершеного виконавчого провадження, тобто не у кожному випадку завершення виконавчого провадження накладений на майно боржника арешт підлягає зняттю державним виконавцем.
Зокрема, нормами ст.ст.37,40 Закону №1404-VІІІ не передбачено зняття арешту з майна боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону №1404-VІІІ).
Разом з цим, у розумінні приписів ч.1, ч.2 ст.40 Закону №1404-VІІІ накладений на майно боржника арешт знімається у разі закінчення виконавчого провадження, зокрема, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом і про таке зняття арешту з майна (коштів) виконавець має зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець сам вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Крім цього, умови та порядок зняття арешту з майна також визначено ст.59 Закону №1404-VІІІ.
Так, згідно з ч.1 ст.59 Закону №1404-VІІІ особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ч.2 ст.59 Закону №1404-VІІІ у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Частиною 3 статті 59 Закону №1404-VІІІ передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
За приписами ч.4 ст.59 Закону №1404-VІІІ підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:
1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;
2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;
3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;
4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;
5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;
6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;
8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
При цьому, ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Також суд зазначає, що з огляду на припис пункту 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. №2274/5 (далі за текстом - Порядок) строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.
Згідно пункту 9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.
Отже, знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.
Як встановлено судом, на виконанні у Шевченківського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебувало п`ять виконавчих проваджень №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523, відкритих з примусового виконання вимог про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра №Ф-4164-13У від 15.11.2016р., №Ф-4164-13/62У від 16.02.2017р., №Ф-4164-13У від 15.03.2017р., №Ф-4164-13У від 17.05.2017р. та №Ф-4164-13У від 14.08.2017р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області боргу з ЄСВ, в рамках яких постановами державного виконавця від 29.08.2017р., від 24.07.2017р., від 17.07.2017р., від 29.08.2017р. та від 17.10.2017р. на майно боржника - позивача накладено арешт.
При цьому, виконавчі провадження №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 були завершені у зв`язку із про поверненням виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, через що, як зазначалося вище, відповідно до приписів ст.ст.37,40 Закону №1404-VІІІ накладений на майно боржника в рамках цих виконавчих проваджень арешт не повинен був зніматися державним виконавцем при винесенні постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, а має зніматися відповідно до вимог ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ за рішенням суду.
Натомість, зважаючи на те, що виконавче провадження №54864523 було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, то накладений в рамках цього виконавчого провадження арешт на майно боржника повинен був бути знятий державним виконавцем одночасно із закінченням цього виконавчого провадження шляхом зазначення про це у постанові про закінчення виконавчого провадження відповідно до приписів ч.1, ч.2 ст.40 Закону №1404-VІІІ. І не здійснивши таке зняття накладеного на майно боржника арешту, відповідач у даному випадку припустився протиправної бездіяльності.
Суд враховує, що накладення арешту на майно позивача, свідчить про вчинення державним виконавцем дій спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому у разі закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі зняти арешт, накладений на майно боржника у випадках, передбачених ст.40 цього Закону.
При цьому, обов`язок щодо зняття арешту в разі завершення виконавчого провадження та його знищення полягає виключно на відповідачі, а тому саме він повинен вчиняти дії (приймати відповідне рішення) щодо зняття арешту з майна.
Таким чином, державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), закінчуючи виконавче провадження №54864523, в межах якого було накладено арешт на майно позивача, зобов`язаний був зняти арешт із майна позивача. Втім, як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи належними та достатніми доказами, дій по зняттю арешту з майна позивача вчинено не було, що є протиправною бездіяльністю відповідача.
Аналогічних висновків у подібних правовідносинах дійшов і Верховний Суд у своїй постанові від 27.03.2020 у справі №817/928/17.
З огляду на наведене та зважаючи на те, що у даному випадку права позивача порушено саме вищевказаною протиправною бездіяльністю відповідача щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця від 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523, суд, керуючись приписами ч.2 ст.9 КАС України, якою, зокрема, передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог і визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , накладеного за постановою державного виконавця 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523, та зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця від 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523, оскільки саме такий спосіб захисту порушеного права позивача у даному випадку є належним та це необхідне для ефективного захисту цього порушеного права.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зняття арештів, накладених на його майно, в рамках виконавчих проваджень №53462695, №59868355, №54092743, №54564230, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, завершуючи виконавчі провадження №53462695, №59868355, №54092743 та №54564230 у зв`язку із про поверненням виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець не повинен був знімати накладений в рамках цих виконавчих проваджень арешт на майно боржника і зняття таких арештів має вирішуватися саме судом шляхом ухвалення відповідного рішення відповідно до приписів ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ, які є чинним як станом на час виникнення спірних правовідносин, так і станом на час розгляду справи судом.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для зняття арештів з майна боржника, накладених в рамках виконавчих проваджень №53462695, №59868355, №54092743, №54564230, суд враховує, що вищезазначені виконавчі провадження були знищені на підставі п.9.9. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008р. №2274/5, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а виконавчі документи, на підставі яких вони були відкриті, а саме: вимоги ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпра про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №Ф-4164-13У від 15.11.2016р., №Ф-4164-13/62У від 16.02.2017р., №Ф-4164-13У від 15.03.2017р., №Ф-4164-13У від 17.05.2017р. та №Ф-4164-13У від 14.08.2017р., відповідно до даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС були відкликаними в автоматичному режимі в АІС «Податковий блок» 13.12.2018р. через самостійне погашення ОСОБА_1 боргу з ЄСВ, що підтверджено Повідомленням про погашення (сплату) боргу (недоїмки) №2389/5/04-36-13-04-10 від 18.01.2022р., виданим ГУ ДПС у Дніпропетровській області, та поясненнями ГУ ДПС у Дніпропетровській області, наданими 09.05.2022р. у цій справі, згідно з якими також станом на 06.05.2022р. відповідно до відомостей інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу у ОСОБА_1 недоїмка зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 7104000 відсутня.
Зважаючи на те, що у розумінні приписів Закону №1404-VІІІ арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню, та враховуючи, що виконавчі документи, з примусового виконання яких були відкриті виконавчі провадження №53462695, №59868355, №54092743 та №54564230, були відкликані органом, що їх видав, у зв`язку із самостійною сплатою боржником визначених цими виконавчими документами сум боргу з ЄСВ, при цьому, у стягувача будь-які претензії щодо виконання вказаних виконавчих документів відсутні, а означені виконавчі провадження були завершені, а потім і знищені через закінчення строку їх зберігання, суд доходить висновку, що підстави для застосування арешту майна боржника у виконавчих провадженнях №53462695, №59868355, №54092743 та №54564230 відпали у зв`язку із фактичним реальним виконанням виконавчих документів боржником, відтак, слід задовольнити вимоги ОСОБА_1 щодо зняття арештів, накладених постановами державного виконавця від 29.08.2017р., від 24.07.2017р., від 17.07.2017р., від 29.08.2017р. у виконавчих провадженнях №53462695, №59868355, №54092743 та №54564230, відповідно, згідно з вимогами ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ.
При цьому, як встановлено ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ такий арешт знімається саме за рішенням суду, у зв`язку із чим відсутні підстави для зобов`язання відповідача виносити відповідні постанови.
Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача відновити виконавчі провадження №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523, з огляду на таке.
Так, підстави для відновлення виконавчого провадження встановлені ст.41 Закону №1404-VІІІ, згідно з якою у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Як свідчать матеріали справи, підстави для відновлення виконавчих проваджень №53462695, №59868355, №54092743, №54564230 та №54864523, встановлені ст.41 Закону №1404-VІІІ, у даному випадку відсутні, у зв`язку із чим слід відмовити у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача відновити ці виконавчі провадження.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що належним та достатнім засобом захисту права позивача є саме зняття арештів, накладених постановами державного виконавця від 29.08.2017р., від 24.07.2017р., від 17.07.2017р., від 29.08.2017р. у виконавчих провадженнях №53462695, №59868355, №54092743 та №54564230, відповідно, згідно з вимогами ч.5 ст.59 Закону №1404-VІІІ.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на таке.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Зважаючи на часткове задоволення позовних, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4962,00грн., понесені позивачем при зверненні до суду із цим позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань пропорційно частині задоволених позовних вимог у розмірі 2481,00грн.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною бездіяльність Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), накладеного постановою державного виконавця від 17.10.2017р. у виконавчому провадженні №54864523.
Зняти арешти з майна боржника - ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), накладені постановами державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.08.2017р. у виконавчому провадженні №53462695, від 24.07.2017р. у виконавчому провадженні №59868355, від 17.07.2017р. у виконавчому провадженні №54092743 та від 29.08.2017р. у виконавчому провадженні №54564230.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строк, передбачений частинною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 11.05.2022 року.

Суддя: О.М. Турова