Справа № П/320/1188/20
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року м. Київ справа №П/320/1188/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби у Київській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Державної казначейської служби у Київській області (далі - третя особа), в якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не складення подання до третьої особи про повернення позивачу помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8 409 грн. 70 грн.;

- зобов`язати відповідача сформувати подання до третьої особи про повернення позивачу збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8 409 грн. 70 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 квітня 2018 р. позивач придбала вперше квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки відповідно до ст. 49 Закону України Про нотаріат однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальних дій є невнесення встановлених законодавством платежів, пов`язаних з її вчиненням особою, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальних дії, позивач була змушена сплатити збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій на купівлю-продажу нерухомого майна у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу 8409 грн. 70 коп. У подальшому позивач звернулася до відповідача із заявою про повернення їй безпідставно сплачених коштів у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу (8 409 грн. 70 коп.). Проте, відповідачем відмовлено у повернені цих коштів у розмірі 1% від вартості об`єкта купівлі-продажу у розмірі 8 409 грн. 70 коп.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2020 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

22 вересня 2020 р. від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позову не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Стверджує, що відповідно до статті 49 Закону України Про нотаріат збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в сумі 8409 грн. 70 коп. не вважається безпідставно сплаченим. У зв`язку з цим, вважає, що підстав для підготовки та направлення подання про повернення помилково сплачених коштів немає.

Третя особа, належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, пояснення до суду не подала, з клопотанням та іншими заявами до суду не зверталася.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

17 квітня 2018 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири, який посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С.

Відповідно до вимог п. 1договору купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2018 р. за цим договором продавець продає в цілому належну їй на праві власності квартиру у власність покупця, а покупець купує квартиру за АДРЕСА_2 , і оплачує її вартість за ціною та у порядку передбаченому договором.

За домовленістю сторін продаж квартири вчиняється за 840 970 грн. 00 коп. (п. 6 договору від 17 квітня 2018 р.).

Право власності позивача на цю квартиру зареєстровано 17 квітня 2018 р. в Державному реєстрі речових прав не нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2018 р., що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав не нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 120871175.

При укладенні договору позивач сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 8 409 грн. 70 коп., що підтверджується квитанцією від 17 квітня 2018 р. № ПН2678.

У подальшому позивач із заявою звернулася до відповідача щодо повернення безпідставно сплачено збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

5 серпня 2019 р. листом № 218/110-01 відповідача позивача повідомлено, що пільга щодо звільнення від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій з нерухомістю Законом України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена виключно «для громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше».

Зазначає, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який свідчить про відсутність у зазначеної особи раніше зареєстрованих правочинів щодо купівлі житла розширену вищезазначену законодавчу норму, оскільки підстави придбавання житла є значно ширшими і не обмежуються його купівлею-продажем, у тому числі у часі до внесення до реєстру даних, зокрема про дарування житла.

Стверджує, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності на нерухоме майно та не наділений повноваженнями визначати осіб, які придбавають нерухоме майно вперше. Вважає, що витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не є достатнім для визначення підстави для звільнення від сплати збору. У зв`язку з цим підстав для повернення коштів немає.

Позивач вважає ці дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування визначений Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування від 26 червня 1997 р. № 400/97-ВР (далі Закон № 400/97-ВР).

Відповідно до вимог п. 9 ст. 1 Закону № 400/97-ВР визначено, що платниками збору на обов`язкове пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше. Нерухомим майном визнається жилий будинок або його частина, квартира, садовий будинок, дача, гараж, інша постійно розташована будівля, а також інший об`єкт, що підпадає під визначення групи 3 основних засобів та інших необоротних активів згідно з Податковим кодексом України.

Питання сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій згідно із Законом України Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування врегульовані у Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 3 листопада 1998 р. № 1740 (далі - Порядок).

Згідно з вимогами пункту 151 Порядку збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна сплачується підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності та фізичними особами, які придбавають нерухоме майно, у розмірі 1 відсотка від вартості нерухомого майна, зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Пунктом 153 Порядку визначено, що нотаріальне посвідчення або реєстрація на біржі договорів купівлі-продажу нерухомого майна здійснюється за наявності документального підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна.

Таким чином, відповідно до вказаних приписів, громадяни, які придбавають нерухоме майно, зокрема квартиру, вперше не є платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, тобто звільнені від його сплати в розмірі 1% від вартості нерухомого майна (квартири), зазначеної в договорі купівлі-продажу такого майна.

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 120871175, сформованого 17 квітня 2018 р., встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є лише відомості про реєстрацію права власності за позивачем квартири за адресою: АДРЕСА_3 , придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2018 року.

Ураховуючи наведене, суд зазначає, що інших житлових приміщень за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності не зареєстровано, крім права власності на вищевказане нерухоме майно, при придбанні якого сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача про придбавання нею житла вперше, чи підтверджували б реєстрацію на праві приватної власності за позивачем будь-якого іншого нерухомого майна (квартири або житлового будинку) та свідчили б про відсутність у неї права на звільнення від сплати збору, відповідачем не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач дійсно вперше придбала житло та при укладенні договору купівлі-продажу помилково сплатила збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 1 відсотка від його вартості.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до вимог п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 3 вересня 2013 р. № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Вимогами п. 7.2 Порядку визначено, що ведення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів, затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 27 вересня 2010 р. № 21-2, яким установлено механізм здійснення органами Пенсійного фонду України обліку надходження сум збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, суми помилково сплачених платежів зараховуються в рахунок майбутніх платежів або повертаються платникам на підставі заяви.

Отже, законодавством визначено порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджетів, який передбачає наявність подання відповідного органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з метою внесення його платником до органу Державної казначейської служби України, оскільки саме органи Пенсійного фонду України, які контролюють справляння надходжень бюджету по даному збору, мають у разі ініціативи платника сформувати та подати відповідне подання до органів державної казначейської служби.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що збір на обов`язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1 відсотка від вартості придбаного нерухомого майна, позивачем сплачено помилково, за відсутності обов`язку здійснювати такий платіж, у зв`язку з чим кошти в сумі 8 409 грн. 70 коп., сплачені при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу вперше придбаного житла, підлягають поверненню.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2018 р. по справі № 813/2874/17, від 10 вересня 2018 р. № 819/1012/17, від 28 листопада 2018 р. № 813/1126/17, від 30 листопада 2018 р. № 819/976/17, від 13 грудня 2018 р. № 813/969/17, від 28 березня 2019 р. № 819/830/17, від 2 квітня 2019 р. № 819/806/17, від 4 квітня 2019 р. № 819/1553/17.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд також бере до уваги, що обставини справи, які є предметом дослідження, виникли до уведення в Україні в лютому 2022 р. надзвичайного та воєнного стану, а прийняті рішення, дії чи бездіяльність відповідача не пов`язані із уведенням воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено в поверненні сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8 409 грн. 70 коп. у встановленому порядку, отже порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп. згідно з квитанцією від 6 лютого 2020 р. № 87534.

Суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 139 КАС України, тому беручи до уваги результат вирішення спору щодо повного задоволення позовних вимог, присуджує позивачу 840 грн. 80 коп. понесених витрат з оплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ПФУ у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не складання подання до Головного управління Державної казначейської служби у Київській області про повернення ОСОБА_1 помилково плаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 8 409 грн. 70 коп.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області сформувати та подати до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області подання про повернення ОСОБА_1 збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна за Договором купівлі-продажу квартири від 7 лютого 2019 р. у розмірі 8 409 грн. 70 коп., сплаченого згідно з квитанцією № ПН2678 від 17 квітня 2018 р.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: вул. Ярославська, 40, м. Київ, 04071, код ЄДРПОУ - 22933548.

Третя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, адреса: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська область, 08500, код ЄДРПОУ - 22933548.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 11 травня 2022 року.