Справа № 369/7296/16-а
Суддя: Дубас Т. В.
Дата ухвалення: 2022-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/7296/16-а
Провадження № 2-а/369/4/22
РІШЕННЯ

Іменем України

21.02.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретарів Мазурик Д.С., Бугайовій М.В., Житар А.А.,

за участю представника позивача Карапетян А.Р.,

представника відповідача Чубко Я.С.,

представника відповідача Присяжного В.П.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві адміністративну справу за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» до Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області, третя особа: Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», Національна академія аграрних наук України, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, Київська обласна державна адміністрація, ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення та його скасування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що ДП «ДГ «Чабани» безпосередньо підпорядковане Національному науковому центру «Інститут землеробства НААН України». 14 квітня 1996 році було отримано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 253,68га для сільськогосподарського виробництва. Вказали, що Національний науковий центр «Інституту землеробства НААН» після завершення процедури передачі майнових активів та ліквідації (виключення з ЄДРПОУ) нашого підприємства, стане правонаступником всіх майнових і немайнових прав і зобов`язань реорганізованого ДП ДГ «Чабани» ННЦ «Інституту землеробства НААН». Згідно Статуту ННЦ «Інституту землеробства НААН» інститут є головною державною науковою установою в Україні з питань землеробства.

У березні 2016 року їм стало відомо, що селищною радою своїм рішення від 25 лютого 2016 року було затверджено Генеральний план селища Чабани. При цьому межі селища будуть збільшені на 103 га за рахунок земель державної власності, особливо цінних земель науки, що перебувають в постійному користуванні підприємства. Такі землі не можуть бути передані до комунальної власності. А віднесення їх земель до земель громадської забудови позбавляє підприємство можливості використовувати ці землі за їх цільовим призначенням та є порушенням ст.20 ЗК України. Зазначили, що вищевказане рішення прийняте не лише з грубим порушенням прав позивача, а й численними порушеннями норм містобудівного і земельного законодавства.

Селищна рада у порушення припису закону не оприлюднила належним чином рішення щодо розроблення проекту генерального плану та не надіслала їхньому підприємству жодної брошури чи повідомлення про даний факт і не повідомила через засоби масової інформації. З порушеннями було створено погоджувальну комісію, її склад не відповідає вимогам законодавства. Така комісія по суті створена формально та не проводила процедури розгляду пропозицій громадськості.

Генеральний план був затверджений з порушенням вимог законодавства щодо порядку проведення громадських слухань, без узгодження проекту містобудівної документації (Генерального плану) з органами місцевого самоврядування, що представляють інтереси суміжних територіальних громад, без погодження та затвердження проекту містобудівної документації архітектурно-містобудівною радою при департаменті містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації, без звернення до Київської обласної державної адміністрації щодо визначення державних інтересів для їх урахування під час розроблення Генерального плану населеного пункту та належного його погодження. Детальний план території, розташованої за межами населеного пункту, не розглядався і не затверджувався Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, що є грубим порушенням містобудівного та земельного законодавства України. У зв`язку з чим, затверджена технічна містобудівна документація (Генеральний план) не відповідає та не може відповідати вимогам законодавства, в той же час рішення про його затвердження прийняте Чабанівською селищною радою не обґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено, недобросовісно, нерозсудливо, без дотримання принципу рівності перед законом, не пропорційно, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), без урахування права особи на участь особи у процесі прийняття рішення, а тому дане рішення є протиправним та підлягає скасуванню в судовому порядку. У добровільному порядку сільська рада відмовила у скасуванні оскаржуваного рішення та відновити порушене право позивача на користування землями.

Керуючись ст.ст.19, 55, 129 Конституції України, Законом України «Про місцеве самоврядування», ст.ст.1, 3, 16, 17, 20, 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст.5, 19, 20, 31, 33-37, 83, 84, 117, 152, 155, 173 Земельного кодексу України, ст.6 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності», просили суд визнати нечинним та скасувати рішення 8 чергової сесії VII скликання Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році.

07 листопада 2016 року до суду надійшов відзив відповідача. Не погоджуючись з доводами позову, представник Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області вказав, що на виконання вимог закону 26 жовтня 2013 року виконавчим комітетом селищної ради через газету «Новий день» проінформовано мешканців селища Чабани про час та місце проведення громадського обговорення Генерального плану. Жодних скарг чи зауважень щодо відсутності проекту Генерального плану у вільному доступі або відмови в ознайомленні з ним за весь час не надходило. Всі пропозиції, зауваження, запитання були направлені розробнику Генерального плану та враховувались при його розробленні. Позивач не наводить жодної пропозиції, яка відповідає Закону, яка у зв`язку з неможливістю її врахування розробником чи замовником і мала наслідком стати спірною. На пропозиції та рекомендації до проекту Генерального плану архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування була надана відповідь розробником містобудівної документації керівником АПБ-8 ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД». Тому громадські та державні інтереси при затверджені Генерального плану враховані в повній мірі. Вважають, що позивач не надав доказів включення земельної ділянки площею 103 га до земель громадської забудови. Просили відмовити в задоволенні позову.

08 листопада 2016 року до суду надійшли додаткові пояснення до відзиву відповідача. Не погоджуючись з доводами позову, представник Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області додатково вказав, що ДП ДГ «Чабани» є неналежним позивачем по даній справі, жодних прав якого не порушено оскаржуваним рішенням. Селищною радою рішенням №394 від 02 листопада 2016 року скасовано державний акт на право постійного користування та рішення виконавчого комітету ради про надання в постійне користування ДГ «Чабани» земельної ділянки 253,68га. Просили відмовити в задоволенні позову.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2017 року постанову районного суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року вищевказані судові рішення скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд.

Ухвало судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 27 грудня 2019 року справу прийнято до провадження.

28 лютого 2020 року до суду надійшли письмові пояснення до позову від представника Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області. Зазначили, що оскаржуване рішення селищної ради не містить у собі жодних норм права, що позбавляє його головної ознаки нормативно-правового акту та необхідності застосування судом ст.171 КАС України при розгляді справи. Позивач оскаржує індивідуальний акт, тому суд не має права виходити за межі позовних вимог. Просили врахувати практику Європейського суду з прав людини та відмовити в задоволенні позову.

12 березня 2020 року до суду надійшли письмові пояснення ДП «ДГ «Чабани». Вказали, що оскаржуване рішення є нормативно-правовим актом, оскільки поширює свою чинність хоч і на певне коло, але неперсоніфікованих осіб. Тому суд має застосовувати положення ст.171 КАС України. Всі доводи позову ними підтримано у повному обсязі. Рішення селищної ради прийняте з порушеннями чинного законодавства, чим порушено не лише інтереси їх господарства, а й держави вцілому, так як підприємство є державне. Віднесення земельної ділянки площею 103га є порушенням та загрозою порушень на майбутнє господарських, наукових, економічних та інших державних прав, інтересів. Просили задовольнити позов.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року залучено ОСОБА_1 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 серпня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про зміну позивача: ДП «ДГ «Чабани» на його правонаступника Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України».

30 жовтня 2020 року до суду надійшли додаткові пояснення ДП «ДГ «Чабани». Зазначили, що шляхом моніторингу сайту Публічної кадастрової карти України їм стало відомо, що частина земельної ділянки, яка є предметом спору, була розділена на декілька ділянок та передана у приватну власність третім особам та для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, хоча спір триває. З відкритих джерел ними встановлено, що ці ділянки були зареєстровані як комунальні саме на підставі оскаржуваного рішення. Просили задовольнити позов.

04 серпня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення відповідача. Представник Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області вказав оскаржуване рішення ради є нормативно-правовим актом і суд має враховувати положення Кодексу адміністративного судочинства. Просив врахувати, що позивач не обрав участі у громадських слуханнях змін до Генерального плану, а тому у нього відсутня зацікавленість у врахуванні його інтересу при вирішенні питання про внесення змін до плану селища. Підтримали подані заперечення та просили відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення земельно-технічної експертизи.

У судовому засіданні представник позивача Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» та третьої особи Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» позовні вимоги підтримав. Просив суд задовольнити позов.

У судовому засіданні представники Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області проти позову заперечували, підтримали подані відзив та письмові заперечення. Просили суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до рішення Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області №4 від 05 листопада 2020 року змінено назву органу місцевого самоврядування з Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області на Чабанівську селищну раду Фастівського району Київської області.

У судове засідання представники Національної академії аграрних наук України, Бучанської районної державної адміністрації Київської області, Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_1 не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Бучанська районна державна адміністрація Київської області надіслала листа про розгляд справи за відсутності їх представника.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

На виконання вимог Верховного Суду слід зазначити наступне.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5 (у редакції Наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року № 883/5) визначено, що нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Юридична ж наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні такі ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акту викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

В Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року визначено:

- генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту (пункт 2 частини першої статті 1);

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (пункт 7 частини першої статті 1).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Аналіз положень статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволяє стверджувати, що генеральний план населеного пункту містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово. Це, зокрема, сукупність обов`язкових вимог до розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Затверджуючи своїм рішенням генеральний план населеного пункту, місцева рада визначає стратегію планування та забудови території населеного пункту, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу - є їх коло. Адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установлюються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати якесь юридичне значення).

Рішення міської ради щодо затвердження генерального плану стосується неперсоніфікованих осіб: органів державної влади та місцевого самоврядування, забудовників, якими можуть виступати як фізичні, так і юридичні особи. Здатність правового акта поширювати свою чинність хоч і на певне коло, однак неперсоніфікованих осіб - є ознакою нормативності.

На підставі наведеного та позиції Верховного Суду, суд приходить до висновку, що рішення Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 від 25 лютого 2016 року «Про затвердження генерального плану селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році» є нормативно-правовим актом.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень на час розгляду справи судами попередніх інстанцій було врегульовано статтею 171 КАС України.

Так, згідно з частинами 3, 6 статті 171 КАС, у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акту суд зобов`язує відповідача опублікувати оголошення про це у виданні, в якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

Якщо оголошення опубліковано своєчасно, вважається, що всі заінтересовані особи належним чином повідомлені про судовий розгляд справи.

Зважаючи на можливість багаторазового застосування нормативно-правового акта та поширення відповідних вимог на невизначене коло осіб, у випадку відкриття провадження у справі щодо оскарження нормативно-правового акта відповідач повинен виконати покладений на нього судом обов`язок опублікувати оголошення про це у виданні, в якому вказаний акт був або мав бути офіційно оприлюднений з урахуванням правил Указів Президента України «Про порядок офіційного оприлюднення нормативно-правових актів та набрання ним чинності» від 10 червня 1997 року № 503/97, «Про опублікування актів законодавства України в інформаційному бюлетні «Офіційний вісник України» від 13 грудня 1996 року № 1207/96.

Своєчасна публікація оголошення про оскарження нормативно-правового акта зумовлює презумпцію належного повідомлення про судовий розгляд справи всіх заінтересованих осіб з огляду на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Федоров та Федорова проти України», «Слюсар проти України», «Лучанінова проти України», «Меріт проти України», «Ріпан проти Австрії».

Після набрання законної сили рішенням суду про визнання нормативно-правового акта протиправним і нечинним резолютивна частина такого судового рішення підлягає невідкладному опублікуванню у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено. У такий спосіб унеможливлюється подальша дія оскарженого нормативно-правового акта та порушення прав, свобод і законних інтересів осіб, на яких поширюються вимоги цього акта.

Отже, для оскарження нормативно-правових актів органу місцевого самоврядування передбачена інша процедура, ніж та, що передбачена для оскарження актів індивідуальної дії.

На виконання вимоги Кодексу адміністративного судочинства було розміщено оголошення в Інформаційно-аналітичному листку ГО «Розвиток Київщини» №10 від 13.07.2016року. На 2 сторінці Інформаційно-аналітичному листку ГО «Розвиток Київщини» повідомляється про розширення меж Чабанів на 120 гектарів. Даний матеріал для публікації був підготовлений Олегом Наумчуком.

У ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При розгляді справи судом встановлено, що 14 квітня 1996 року Дослідному господарству «Чабани» був виданий державний акт серія І-КВ №003452 на постійне користування земельною ділянкою площею 253,68га для сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області № 136 від 25 лютого 2016 року було затверджено Генеральний план селища Чабани Києво-Святошинського району Київської області, розроблений ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» у 2015 році з розрахунковим строком здійснення проекту 20 років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-УІ, генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Згідно п. 1 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону №3038-УІ Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 21 Закону №3038-УІ Громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Відповідно до п. З та п. 4 Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, затвердженого Постановою КМУ від 25.05.2011 року №555 (надалі - Порядок №555) Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення); оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення розроблених в установленому законодавством порядку проектів містобудівної документації здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх подання розробником до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради шляхом розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень, засоби масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Встановлено, що на виконання вимог щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні, 26 жовтня 2013 року виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради через газету «Новий день» було розміщено оголошення. А саме те, що 28 листопада 2013 року в приміщенні Чабанівської селищної ради відбудеться громадське обговорення Генерального плану селищна Чабани. При цьому наявність скарг про відсутність проекту Генерального плану у вільному доступі для ознайомлення громадськістю з ним судом не встановлено. Не надходило таких скарг від представників позивача.

Позивачем не надано суду доказів на спростування поданих відповідачем доказів щодо неможливості ознайомлення з таким проектом та взяття участі в обговоренні представниками позивача. Доводи позивача про не направлення на їх адресу листа, брошури тощо з інформацією про розроблення Генерального плану селища, проведення громадських слухань суд оцінює критично, оскільки такого обов`язку не встановлено законодавством для органів місцевого самоврядування.

Розпорядженням селищного голови Чабанівської селищної ради від 03 грудня 2013 року №100 було створено погоджувальну комісію щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проекту містобудівної документації смт. Чабани Чабанівської селищної ради».

Частиною 6 ст. 21 Закону №3038-УІ та п. 9 Порядку №555 передбачено, що пропозиції громадськості подаються у письмовому вигляді із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові, місця проживання, особистим підписом і повинні містити обґрунтування з урахуванням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил.

Частиною 7 ст. 21 Закону №303 8-VI пропозиції до проектів містобудівної документації на місцевому рівні мають право подавати: 1) повнолітні дієздатні фізичні особи, які проживають на території, щодо якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 2) юридичні особи, об`єкти нерухомого майна яких розташовані на території, для якої розроблено відповідний проект містобудівної документації на місцевому рівні; 3) власники та користувачі земельних ділянок, розташованих на території, щодо якої розробляється документація, та на суміжній з нею; 4) представники органів самоорганізації населення, діяльність яких поширюється на відповідну територію; 5) народні депутати України, депутати відповідних місцевих рад.

Відповідно до п. 11 Порядку №555 Пропозиції громадськості підлягають реєстрації органом місцевого самоврядування та розглядаються розробником і замовником проектів містобудівної документації у місячний строк.

За результатами розгляду пропозицій заявнику надається відповідь про їх врахування або обґрунтована відмова.

У разі наявності пропозицій громадськості, рішення про врахування яких розробник і замовник не можуть прийняти самостійно або мають місце спірні питання, особи, які забезпечують роботу з розгляду пропозицій громадськості, повідомляють про це відповідному органу місцевого самоврядування для прийняття останнім рішення щодо утворення погоджувальної комісії.

Згідно з п. 16 Порядку №555 Оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах відповідних органів місцевого самоврядування.

Встановлено, що 12 грудня 2013 року відбулося засідання погоджувальної комісії, питання надходили в скриньку пропозицій та зауважень протягом 2-х тижнів, що підтверджено Протоколом №1. Погоджувальна комісія розглядала питання та зауваження, пропозиції від громади. У подальшому всі запитання, які надходили органу місцевого самоврядування, були передані розробнику Генерального плану селищна Чабани та які останнім враховувались, що підтверджено листом Державного підприємства «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 02 червня 2016 р. №285.

Позивачем не надано та неведено яку саме їх пропозицію, зауваження, тощо не було розглянуто та/або яка у зв`язку з неможливістю її врахування розробником чи замовником мала наслідком стати спірною.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що громадські інтереси при затвердженні Генерального плану селища Чабани були враховані, як таких спірних питань відповідно до п. 11 Порядку №555 не виникало. Всі пропозиції, які находили до органу місцевого самоврядування були враховані розробником проекту, а посилання Позивача на неприйняття участі в роботі погоджувальної комісії, ніяким чином не заважало йому сформувати відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону №3038-УІпропозицію, подати та зареєструвати її.

Також суд вважає необґрунтованими твердження позивача щодо не усунення зауважень, вказаних архітектурно-містобудівною радою при Департаменті містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації та не доопрацювання Генерального плану селища Чабани.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №303 8-VI Для професійного обговорення проектних рішень у сфері містобудування центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, уповноважені органи містобудування та архітектури можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради як дорадчі органи, що діють на громадських засадах.

Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 17 Закону №303 8-УІ виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня.

Згідно п. 1.2. Типового положення про архітектурно-містобудівні ради, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 07.07.2011 року №108 (надалі - Наказ №108) Рада є дорадчим органом для професійного колегіального розгляду й обговорення містобудівних, архітектурних та інженерних рішень містобудівної та проектної документації. Рада діє на громадських засадах.

Пунктом 2.1. Наказу №108 зазначено, що Рада згідно з наданими чинним законодавством повноваженнями у сфері містобудування та архітектури розглядає містобудівну та проектну документацію і надає рекомендації з питань планування, забудови та іншого використання територій відповідному органу містобудування та архітектури, а саме: визначення державних інтересів у проектах містобудівної документації (Генеральна схема планування території України; схеми планування території на регіональному рівні; генеральні плани населених пунктів; детальні плани територій, проекти зонування територій), а також історико-архітектурних опорних планів; будівництва об`єктів (будинків і споруд житлового, громадського, комунального, промислового та іншого призначення, об`єктів садово-паркової та ландшафтної архітектури, монументального і монументально-декоративного мистецтва, а також об`єктів реставрації, пристосування пам`яток архітектури та містобудування).

Відповідно до п. 2.2. та 2.3. Наказу №108 При розгляді містобудівної та проектної документації рекомендації надаються на підставі їх оцінки відповідно до вимог законодавства, державних будівельних норм, особливостей містобудівної ситуації (архітектурно-планувальних рішень, техніко-економічних показників та архітектурної виразності). Результати розгляду Радою проектів містобудівної документації враховуються під час подальшого доопрацювання та затвердження таких проектів.

Згідно п. 2.4. Наказу №108 Результати розгляду Радою проектів будівництва мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження таких проектів.

26 грудня 2014 року на засіданні архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування та архітектури Київської обласної державної адміністрації розглядався Генеральний план селища Чабани, що підтверджено протоколом №22/14. Відповідно до витягу з Протоколу №22/14-01 було сформовано пропозиції та рекомендації до проекту Генерального плану селища Чабани. На дані пропозиції була надана відповідь розробником містобудівної документації Керівником АПБ-8 ДП «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» головним архітектором проекту ОСОБА_2 . Також були враховані державні інтереси, що підтверджено Листом Київської обласної державної адміністрації від 24 лютого 2015 р. вх.№125 та Листом Департаменту містобудування та архітектури від 06 жовтня 2015 р. вх.№01-07-1536. Листом Департаменту містобудування та архітектури від 04 липня 2016 року №01.1-36/1382 підтверджується, що департамент було повідомлено про коригування матеріалів Генерального плану селища.

Суд також враховує, що результати розгляду архітектурно-містобудівною радою зазначених проектів мають виключно рекомендаційний характер і не можуть вимагатися під час погодження та затвердження проекту будівництва.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план є основою для забезпечення програм розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Відповідно до статті 173 Земельного кодексу України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно- територіальних одиниць. Проекти землеустрою щодо зміни меж населених пунктів розробляються з урахуванням генеральних планів населених пунктів.

Відповідно до ч. З статті 173 Земельного кодексу України включення земельних ділянок у межі району, села, селища, міста, району у місті не тягне за собою припинення права власності і права користування цими ділянками. Таким чином не зрозуміло, як включення земельної ділянки яка перебуває в постійному користуванні ДП ДГ «Чабани» порушило права Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України».

На підтвердження своїх вимог позивачем надано, державний акт на право постійного користування землею, виданий ДП ДГ «Чабани» на право користування 253,68 Га, та Акт від 28 березня 2016 року приймання-передачі майнових прав, основних засобів і матеріальних цінностей, землі, майна та зобов`язань ДП ДГ «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України» на баланс Національного наукового центру «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України».

Так позивач стверджував, що після затвердження генерального плану він втратив можливість використовувати свої земельні ділянки за цільовим призначенням, тобто втратив 103 га землі. Разом з тим, подані докази не підтверджують дані обставини, не можливо встановити, яка саме площа належна ДП ДГ «Чабани» увійшла в межі населеного пункту смт. Чабани.

Подана позивачем Схема накладення земельних ділянок із кадастровими номерами :01:002:5249 та :01:002:5258 на земельну ділянку землекористування ННЦ «Інститут землеробства НААН» відповідно до державного акту на право постійного користування землею (серія 1-КВ №003452 від 14 квітня 1996 року) не підтверджує вказаних обставин. З даної схеми не можливо встановити з яких саме первинних даних виходили особи при її складанні, чи витребовувались дані щодо меж селища з Генерального плану чи його проекту, чи запрошувались представники відповідача при складанні схем, чи надавались ними пояснення, тощо. Інших належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надано. Твердження позивача щодо неправомірності передачі їх земельних ділянок у приватну власність третім особам в даному судовому розгляді не досліджується, а може бути предметом розгляду окремої справи.

Підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивачів у справі.

Положеннями ч. 2 ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спори про поновлення порушення прав осіб, що виникають в результаті рішень органів місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 9 та ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд розглядає справу на підставі доказів, наданих сторонами.

Оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст.ст.71, 159, 160, 161, 163, 172, 177 ст.ст.158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства «Дослідне господарство «Чабани» Національного наукового центру «Інститут землеробства НААН» до Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області, третя особа: Національний науковий центр «Інститут землеробства Національної академії аграрних наук України», Національна академія аграрних наук України, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, Київська обласна державна адміністрація, ОСОБА_1 про визнання нечинним рішення та його скасування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення, через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Т.В. Дубас