Справа № 120/1751/22-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 травня 2022 р. Справа № 120/1751/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заяви від 25.11.2021 та встановлення його у розмірі 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З метою зобов`язання здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 89% суддівської винагороди працюючого голови Калинівського районного суду Вінницької області, із загальним стажем роботи на посаді судді 39 років та виплати заборгованості з 19.02.2020 року з урахуванням раніше проведених виплат, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 11.02.2022 позовну заву залишено без руху із встановленням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків у спосіб надання оригіналу або копії оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 17.12.2021.

В подальшому на адресу суду надійшла заява на усунення недоліків, до якої позивач додає лист Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за №15680-14762/К-02/9-0200/21 від 17.12.2021, який вважає рішенням та просить його скасувати.

Ухвалою суду від 05.04.2022 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву.

25.04.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначено, що вимога позивача, щодо перерахунку довічного грошового утримання із 89% від суддівської винагороди працюючого судді є безпідставною та такою, що суперечить чинному законодавству України, оскільки такий відсоток розміру довічного грошового утримання був визначений в порядку, передбаченому Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453, який відрізняється від чинного порядку визначення розміру довічного грошового утримання, встановленого Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII (стаття 142).

Позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці виплачується в розмірі 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до Закону №2453.

Так, на момент звернення до суду, розмір довічного грошового утримання позивача розраховано з урахуванням висновків викладених в рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 120/2818/20-а, яким, зокрема, зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату його довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020.

Порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється ст. 142 Закону №1402-VIII, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу.

Питання визначення розрахунку розміру відсотків вирішується відповідно до норм ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, яким визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Системний аналіз норми ст. 142 передбачає, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у розмірах, встановлених тільки цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Відтак, довічне грошове утримання судді у відставці прямо залежить від суддівської винагороди працюючого судді, і підлягає невідкладному перерахунку. Дане свідчить про те, що при перерахунку довічного грошового утримання до його розрахунку можуть включатися і ті суми суддівської винагороди, які пенсіонер не отримував на відповідній посаді, але такі, що були встановлені за аналогічною посадою.

Позивач вважає своє право на отримання 89% розміру довічного грошового утримання непорушним, (оскільки це його власний розмір вислуги), хоча дана норма була чинна лише на момент призначення пенсії, натомість при перерахунку довічного грошового утримання вважає за прийнятне застосувати норму чинного законодавства і врахувати розмір чинної суддівської винагороди за аналогічною посадою, хоча не отримував її в такому розмірі під час перебування на посаді.

Також, представник відповідача зазначив, що до стажу судді зараховано періоди: з 19.01.1981 по 31.12.2003; з 01.01.2004 по 31.07.2016; з 01.08.2016 по 07.10.2016. Враховуючи, що позивач має повних 35 років стажу роботи на посаді судді, розмір довічного грошового утримання судді у відставці має складати 80%.

Вимоги позивача про зарахування до стажу роботи на посаді судді половини навчання та строкової військової служби не знаходять свого підтвердження в чинному законодавстві, оскільки питання визначення права на відставку та розрахунку розміру довічного грошового утримання мають різне нормативне врегулювання та змістовне навантаження.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист. Конституційний Суд України також дійшов правового висновку, що такі дії органів державної влади відповідають Конституції України та є допустимими.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив наступне.

Наказом голови Калинівського районного суду Вінницької області № 98-с від 07.10.2016 на підставі постанови Верховної Ради України № 1600-VIII від 22.09.2016 ОСОБА_1 07.10.2016 було відраховано зі штату суддів Калинівського районного суду Вінницької області у зв`язку із звільненням з посади судді відповідно до поданої заяви про відставку.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та з 08.10.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.08.2020 по справі №120/2818/20-а позов задоволено повністю та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0324 від 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

На виконання судового рішення, відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із урахуванням відповідної довідки та виходячи із 80% від сум суддівської винагороди.

При цьому, відповідачем не зараховано до стажу роботи на посаді судді місяці періоду проходження військової служби та строк навчання на денній формі навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

25.11.2021 позивач звернувся до відповідач із заявою щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді 02 роки 01 день військової служби та 01 рік 11 місяців на денній формі навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Листом від 17.12.2021 відповідач повідомив позивача, що відповідно до пункту 1 статті 135 Закону №14023 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Іншого чинними законодавством не передбачено.

Відтак, законні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді період проходження військової служби та половину строку навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі відсутні.

Позивач не погоджується з відмовою, вважає її протиправною, тому звернувся до суду за захистом своїх прав, оскільки вважає, що не врахування служби в армії 2 роки 01 день, а також половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі, що складає 1 рік 11 місяців, суттєво зменшує розмір його довічного грошового утримання.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (Закон №1402).

Частиною 1 ст. 142 Закону №1402 визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

За загальним правилом, визначеним статтею 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Разом з тим, абзацом 4 пункту 34 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 визначено, що судді призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до матеріалів справи, позивач з 19.01.1981 працював на посаді судді та одночасно голови Бершадського районного суду Вінницької області, з 28.09.1989 по 07.10.2016 працював на посаді судді Калинівського районного суду Вінницької області, що є безспірним, то для визначення стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 (далі - Закон №2862-ХІІ) та Указ Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10.07.1995.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10.07.1995 (у редакції, чинній на день обрання позивача на посаду судді) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Тобто, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина навчання у вищих юридичних навчальних закладах, період проходження строкової військової служби та робота на посадах прокурора та слідчого.

Щодо періоду проходження строкової військової служби, то відповідно до ідивідуального перерахунку, наданого відповідачем, періодом строкової військової служби є 10.05.1973 (дата зарахування), 29.03.1975 (дата звільнення), що становить тривалість стажу роботи 1 рік 10 місяців 20 днів.

Відповідно до матеріалів справи строк навчання позивача на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті становить з 01.09.1976 по 23.06.1980, половина якого відповідно до вказаних вище положень зараховується до стажу, що становить 1 рік 11 місяців.

Вказані вище обставини не заперечується відповідачем.

Отже, загалом вказаний вище період становить 03 роки 09 місяців та 20 днів, який, в силу положень ч. 4 ст. 43 Закону №2862-ХІІ та абзацу 2 ст. 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10.07.1995, має враховуватись як стаж на посаді судді при визначенні розміру довічного грошового утримання, та в сукупності із визначеними вище 35 років 08 місяців 19 днів становить 39 років 7 місяць 39 днів.

Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді понад 20 років становить повних 19 років, а тому за кожен повний рік роботи понад 20 років до базової відсоткової величини довічного грошового утримання, яка становить 50 відсотків додається два відсотки, що в сумі становить 50+19х2=88 відсотків.

Твердження позивача, щодо наявності стажу для перерахунку щомісячного грошового утримання з урахуванням 89% не знайшли свого документального підтвердження.

Оцінюючи доводи відповідача в частині того, що для обчислення щомісячного довічного грошового утримання приймається лише стаж роботи на посаді судді, а правових підстав зарахування навчання у навчальному закладі, період проходження військової служби немає, то суд зазначає, що п. 34 розділу XII Перехідних та прикінцевих положень Закону № 1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Більш того, за позицією Верховного Суду, що викладена в постанові 14 березня 2019 року по справі № 490/7796/17 зазначено, що не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 18 січня 2019 року у справі № 137/173/17.

Підсумовуючи, суд вважає, що дії відповідача щодо не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді позивача, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання на юридичному факультету вищого навчального закладу є протиправними, а відтак слід зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 період строкової військової служби з 10.05.1973 по 29.03.1975, що становить 1 рік 10 місяців 20 днів; половину строку навчання на денній формі в Харківському юридичному інституті, що становить 1 рік 11 місяців, в сукупності - 39 років 7 місяць 39 днів.

Також необхідно вказати, що окремого рішення щодо відмови у зарахуванні до стажу на посаді судді відповідачем не приймалося, а лист на який зіслався позивач не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

З метою захисту позивача слід зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача із урахуванням стажу його роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання 39 років 7 місяць 39 днів, виходячи із 88 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0324 від 19.02.2020 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Щодо періоду з якого необхідно перерахувати виплати, то суд керується тим, що відповідно до рішення по справі № 120/2818/20-а, яким, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0324 від 19.02.2020 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

Саме на виконання цього рішення відповідач змінив як стаж роботи позивача на посаді судді і зменшив відсоткове значення розміру довічного грошового утримання позивача.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності та аналізуючи наведені положення законодавства, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Щодо позовної вимоги про звернення до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 371 ч. 1 п. 1 КАС України, обов`язково негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Частина 2 вказаної статті надає суду право звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктом 1 частини першої цієї статті.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, але ні позивачем, ні відповідачем не визначено конкретних сум, які підлягають виплаті позивачу а ні за місяць, а ні за весь період. Відтак суд відмовляє у зверненні до негайного виконання рішення суду.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Водночас, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконання зазначеного рішення.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 605,33 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 період строкової військової служби з 10.05.1973 по 29.03.1975, що становить 1 рік 10 місяців 20 днів; половину строку на денній формі навчання в Харківському юридичному інституті, що становить 1 рік 11 місяців, що в сукупності становить 39 років 7 місяць 39 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 із урахуванням стажу його роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання 39 років 7 місяць 39 днів, виходячи із 88% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді відповідно до довідки Територіального управління державної судової адміністрації України у Вінницькій області № 4-35/0324 від 19.02.2020 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині вимог - відмовити.

У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 605,33 грн (шістсот п`ять гривень 33 копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іден. код - НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21100 м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ-13322403).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна