Справа № 160/11938/21
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/11938/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року (суддя 1-ї інстанції Бондар М.В.) у справі №160/11938/21 за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро звернувся до суду з позовною заявою до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною та скасування постанови Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ВП №65486515 від 24.05.2021 року про стягнення виконавчого збору з КЕВ м. Дніпро в розмірі 24000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року у справі №160/12938/20 за позовом ОСОБА_1 до КЕВ м. Дніпро про зобов`язання нарахувати та сплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 31.08.2018 року відповідачем 25.05.2021 відкрито виконавче провадження №65486515 та винесено оскаржувану постанову, яку позивачу взагалі не надсилалась до теперішнього часу. Про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо з листа Управління Державної казначейської служби України у Соборному районі м.Дніпро від 13.05.2021 року №03-25/543. Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною, оскільки стягнення виконавчого збору за своєю правовою природою є винагородою виконавця за реальне виконання рішення суду, як завершальна стадія виконавчого процесу. З метою добровільного виконання рішення суду позивач неодноразово звертався до стягувача ОСОБА_2 щодо повідомлення ним банківських реквізитів для перерахування суми індексації, та йому був надісланий розрахунок суми індексації, але стягувач цього не зробив, про що було повідомлено державного виконавця.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року позов задоволено.

Відповідач не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стягнення виконавчого збору обумовлено лише фактом початку примусового виконання та не ставить у залежність від фактично вчинених дій щодо примусового виконання. Крім того, доводи позивача щодо самостійного виконання рішення не могли бути прийняті до уваги судом, оскільки при розрахунку повинно застосувати базовий місяць січень 2008р.

Перевіривши обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 року у справі №160/12938/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року; зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць - січень 2008 року; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 16.02.2021 року.

18.05.2021 року судом видано виконавчий лист про зобов`язання Квартирно-експлуатаційний відділ м. Дніпро нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 31.03.2018 року, застосувавши при нарахуванні та виплаті індексації базовий місяць - січень 2008 року.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2021 року старшого державного виконавця Соборного ВДВС Тичинського Д.Є.: відкрито виконавче провадження №65486515 з примусового виконання виконавчого листа №160/12938/20, виданого 18.05.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом; зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 днів; вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 24000 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2021 року отримана КЕВ м.Дніпро 08.06.2021 року, що підтверджується вхідним штампом позивача на супровідному листі.

25.05.2021 року старшим державним виконавцем Соборного ВДВС Тичинським Д.Є. у ВП №65486515 з виконання виконавчого листа №160/12938/20 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 24000 грн.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 24000 грн. протиправною, звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена з використанням повноваження не з метою, для досягнення якої це повноваження надано; необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; упереджено та нерозсудливо; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить таких висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України №1404-VIII визначено перелік документів, що підлягають примусовому виконанню, до яких належать і виконавчі листи, що видаються судами.

Приписами частини першої статті 5 Закону України Про виконавче провадження визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (ч.4 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження ).

Судом встановлено, що 09.04.2021 року КЕВ м.Дніпро виготовлено довідку №525/1068-2 про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 року (базовий місяць січень 2016 року) в загальній сумі 4500 грн.

З метою добровільного виконання рішення позивач у квітні і травні 2021р. направляв листи стягувачу про повідомлення рахунків або банківських реквізитів. (а.с.7, 9). Проте відповіді не отримав.

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.05.2021 року отримана КЕВ м.Дніпро 08.06.2021 року, що підтверджується вхідним штампом позивача на супровідному листі.

Таким чином колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова винесена з використанням повноваження не з метою, для досягнення якої це повноваження надано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Розподіл судового збору не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року у справі №160/11938/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак