Справа № 160/15525/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі позивач, ГУ ДПС у Дніпропетровській області) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якій позивач просить стягнути суму податкового боргу в розмірі 54 217,94 грн. з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
В обґрунтування поданого позову Головне управління ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що підставою для звернення позивача з вимогою про стягнення вказаної суми у судовому порядку є несплата відповідачем у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2021 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів отримання відповідачем ухвали суду від 09.09.2021 року, підготовче судове засідання суд призначив на 20.12.2021 року о 09:15 год.
20.12.2021 року підготовче засідання було відкладено до 20.01.2022 року на 08 год. 40 хв.
У підготовчому засіданні 20.01.2022 року було оголошено перерву до 07.02.2022 року на 09 год. 30 хв.
07.02.2022 року підготовче засідання було відкладено до 14.02.2022 року на 09 год. 30 хв.
14.02.2022 року підготовче провадження у справі було закрите, розгляд справи було призначено на 03.03.2022 року о 09 год. 30 хв.
Судове засідання 03.03.2022 року було перенесено на 31.03.2022 року о 09 год. 30 хв., в зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.
31.03.2022 року судове засідання було відкладено до 18.04.2022 року на 09 год. 45 хв., у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів отримання відповідачем повістки-повідомлення.
У судове засідання 18.04.2022 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином.
11.05.2022 року представник відповідача нарочно через канцелярію суду надав клопотання про відкладення судового засідання до закінчення воєнного стану в Україні.
Подане клопотання обґрунтоване тим, що з 24 лютого 2022 року Президентом України було підписано Указ № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», якій був затверджений Верховною Радою України, в Україні було запроваджено воєнний стан строком на 30 днів, який пізніше було продовжено, та який діє і сьогодні. Ця обставина змусила багатьох людей змінити не тільки місцеперебування але й рід занять та місце роботи. На сьогоднішній день, відповідач ОСОБА_1 , як особа з обмеженими можливостями по зору був евакуйований до Львівської області, його представник - адвокат Фрідман В.Б., постійно знаходиться у м. Києві та м. Харкові, що робить неможливим своєчасне прибуття на судове засідання.
У судове засідання 12.05.2022 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином.
У судове засідання 12.05.2022 року представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином.
У судове засідання 12.05.2022 року представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення якого повідомлений належним чином.
Щодо клопотання представника відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також, 14.03.2022 року Президентом України підписано Указ Про продовження строку дії воєнного стану в Україні № 133/2022, у зв`язку із чим до Верховної Ради направлено проект Закону України Про затвердження Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 року № 7168.
15.03.2022 року Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Таким чином, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26 березня 2022 року на 30 діб, тобто до 25 квітня 2022 року.
18.04.2022 року Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні. Таким чином, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Суд звертає увагу, що подане клопотання не підтверджене жодними доказами, зокрема щодо, того, що відповідач ОСОБА_1 , як особа з обмеженими можливостями по зору був евакуйований до Львівської області, а його представник - адвокат Фрідман В.Б., постійно знаходиться у м. Києві та м. Харкові.
Враховуючи те, що наявних в матеріалах справи письмових доказів достатньо для вирішення справи по суті та немає перешкод для розгляду справи в порядку письмового провадження, оскільки дана справа є справою незначної складності, задля захисту життя та здоров`я учасників справи, суд не вбачає підстав для відкладення чи перенесення розгляду справи та розглядає справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Розрахунок податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб (код 18050400) було додано до матеріалів позовної заяви, та з якого вбачається, що відповідачу нараховано 69 157,94 грн. - 14 900,00 грн. (в зв`язку зі сплатою за платіжним дорученням №336 від 19.11.2019 - (40,00 грн. наявна переплата) = борг 54 217,94 грн.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Згідно до п.14.1.156 ст.14 Податкового Кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до п. п. 14.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений ним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в установлені строки.
Підпунктом 20.1.19. п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску.
Відповідно до п.п.20.1.34 п.20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право на звернення до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Статтею 36 ПК України встановлено податковий обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок платника податків виникає за кожним податком та збором.
Згідно п.41.1 ст.41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.
Підстави та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків врегульовано ст.59 Податкового кодексу України.
Так, відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з п. 87.1 ст. 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків у відповідності із п. 87.2 ст. 87 ПК України, є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пунктом 87.9. ст. 87 ПК України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно з п.95.3 статті 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Як зазначалося вище, заборгованість у ФОП ОСОБА_1 виникла у зв`язку з несплатою останнім у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків згідно податкових декларацій, які містяться в матеріалах справи.
Однак акцентує на розбіжності у номері реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) - ФОП ОСОБА_1 та наголошує, що при наявності таких розбіжностей виконати рішення суду у даній справі буде неможливо.
Так, у поданих відповідачем деклараціях, які були прийняті податковим органом, останній самостійно вказав РНОКПП НОМЕР_1 .
У наданих до позовної заяви документах зокрема у витязі з ІКП, у вимозі та ін. вказаний податковий номер відповідача - НОМЕР_1 .
Таким чином суд зазначає, що наявність, на думку відповідача, розбіжностей у номері реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) - ФОП ОСОБА_1 , не спростовує факт наявності у останнього заборгованості по несплаті у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків згідно податкових декларацій.
Щодо доводів про неможливість виконання рішення суду, то суд звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 вищевказаного Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Законом України «Про виконавче провадження» наділено виконавця правами та обов`язками зокрема щодо з`ясування персональних даних боржника зокрема в частині реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) - ФОП ОСОБА_1 .
Отже, в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів сплати ФОП ОСОБА_1 у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків згідно податкових декларацій, суд вважає, що факт порушення відповідачем вимог податкового законодавства України доведений.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням не сплати ФОП ОСОБА_1 у добровільному порядку сум грошових зобов`язань самостійно нарахованих платником податків згідно податкових декларацій, з огляду на наявність боргу, суд доходить висновку, що позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат в порядку ст. ст. 143 та 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає наступне.
Згідно із приписами ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Водночас, суд зазначає, що під час розгляду адміністративної справи позивач, як суб`єкт владних повноважень, не мав судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та/ або проведенням експертиз, що виключає підстави для присудження таких витрат на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 242-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Стягнути суму податкового боргу в розмірі 54 217 (п`ятдесят чотири тисячі двісті сімнадцять) грн. 94 коп. з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса