Справа № 1.380.2019.005350
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.005350
У Х В А Л А

про прийняття звіту про виконання судового рішення

05 травня 2022 року

Зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Середа О-В.І.,

за участю сторін:

представника відповідача Брильовської О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові звіт Львівської обласної державної адміністрації про виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівської міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Львівського окружного адміністративного суду перебувала справа №1.380.2019.005350 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівської міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Львівської обласної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні коштів за самостійно придбане житло. Зобов`язано Львівську обласну державну адміністрацію (місцезнаходження: вул.Винниченка, 18, м.Львів, 79008; ) відшкодувати ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати в сумі 399 170 (триста дев`яносто дев`ять тисяч сто сімдесят) грн. 85 коп. за самостійно придбане житло відповідно до положень ст.32 Закону України від 28.12.1991 №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 у справі №1.380.2019.005350 апеляційну скаргу Львівської обласної державної адміністрації залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 березня 2020 року в справі № 1.380.2019.005350 без змін.

Таким чином, рішення суду 25.06.2020 набрало законної сили.

30.09.2020 видано виконавчий лист у справі №1.380.2019.005350.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 05.05.2021 у справі №1.380.2019.005350 встановлено спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 року у справі № 1.380.2019.005350 шляхом стягнення з Львівської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: вул.Винниченка, 18, м.Львів, 79008; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати в сумі 399 170 (триста дев`яносто дев`ять тисяч сто сімдесят) грн. 85 коп. за самостійно придбане житло відповідно до положень ст.32 Закону України від 28.12.1991 №796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи.

13.09.2021 від позивача надійшла заява за вх. №66113 про встановлення судового контролю за виконанням рішення, в якій просить винести судове рішення про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача виконати судове рішення та встановити Львівській обласній державній адміністрації термін для подання звіту про виконання судового рішення по справі №1.380.2019.005350.

Від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву про встановлення судового контролю, в яких зазначає, що виконання рішення суду можливе лише після скерування виконавчого провадження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів та звернення стягувача до органів казначейства з відповідним пакетом документів, що не залежить від дій Львівської обласної державної адміністрації.

Ухвалою суду від 23.09.2021 у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівської міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі №1.380.2019.005350 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Справа №1.380.2019.005350 повернулася до суду першої інстанції 07.02.2022.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, вказану справу передано на розгляд головуючому у справі судді Братичак Уляні Володимирівні.

Ухвалою суду від 23.02.2022 заяву позивача про встановлення судового контролю в адміністративній справі №1.380.2019.005350 - задоволено. Зобов`язано Львівську обласну державну адміністрацію подати до Львівського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 у 60-денний строк з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалою суду від 22.03.2022 заяву представника Львівської обласної державної адміністрації про відстрочення виконання рішення суду у справі №1.380.2019.005350 за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Департаменту соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації, Золочівської міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій задоволено. Відстрочено виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 до 01.05.2022.

21.04.2022 від представника Львівської обласної державної адміністрації на адресу суду надійшов звіт про виконання рішення суду. В якому зазначено, що у законах України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» видатки на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено.

Вказує, що Львівська обласна державна адміністрація не є розпорядником бюджетних коштів, а тому на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 неодноразово зверталася з листами від 16.07.2020, 13.01.2021, 13.04.2021, 16.12.2021 та 25.02.2022 до Міністерства соціальної політики України та Міністерства фінансів України з проханням про виділення коштів у сумі 399 170 грн. 85 коп. для відшкодування ОСОБА_1 вартості за самостійно придбане житло відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Міністерство соціальної політики України листами від 04.08.2020, 28.01.2021, 27.04.2021, 17.01.2022 надало відповіді, суть яких зводиться до того, що відсутня можливість виділення коштів Львівській обласній державній адміністрації. Таким чином, зазначає, що Львівська обласна державна адміністрація не має коштів для відшкодування ОСОБА_1 вартості за самостійно придбане житло, а фактична невиплата зумовлена тим, що на цей час кошти, необхідні для виконання рішення суду у справі, на рахунок відповідача через розпорядника бюджетних коштів вищого рівня не надійшли, відповідач в межах своїх повноважень виконав всі можливі залежні від нього вищевказані дії, спрямовані на виконання рішення суду у цій справі, тому просить прийняти звіт про виконання рішення суду.

05.05.2022 на адресу суду від позивача надійшли заперечення про виконання рішення суду та заява повторного розгляду заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350. В яких позивач просила відхилити поданий Львівською обласною державною адміністрацією звіт, повторно розглянути заяву про встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання відповідача виконати рішення суду та встановити Львівській обласній державній адміністрації термін для подання звіту про виконання судового рішення у справі №1.380.2019.005350, а в разі невиконання рішення суду накласти штраф 200000 грн. Вказані заяви мотивовані тим, що на неодноразові звернення ОСОБА_1 до відповідача, та нагадування, що згідно Постанови КМУ від 26.08.2021 №902 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду у 2021 році» для виплати компенсації за придбане нею житло необхідно Львівській ОДА звернутись до Мінсоцполітики, однак відповідач проігнорував і до Мінсоцполітики не звертався. Зазначає, що ст. 63 Закону України від 28.12.1991 №796-XIІ передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з виконанням Закону може проводитись, як за кошти державного бюджету так і за кошти інших бюджетів та позабюджетних фондів не заборонених законодавством.

В судове засідання позивач не з`явився. Представник Львівської обласної державної адміністрації в судовому засіданні просила прийняти звіт про виконання рішення суду.

Суд, розглядаючи вказаний вище звіт про виконання рішення суду та заяви позивача щодо встановлення нового строку для подання звіту, а також щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду, керується таким.

Згідно з ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В силу дії норми ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні № 16-рп/2009 від 30.06.2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на важливість реального виконання судових рішень, це питання неодноразово ставало предметом обговорення як на національному, так і на міжнародному рівнях. Регулюванню цього питання, зокрема, присвячена Рекомендація № Rec (2003) 16 від 09.09.2003 року Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Про виконання адміністративних рішень і судових рішень у галузі адміністративного права, обов`язкова для виконання Україною як членом Ради Європи, в якій зазначається, що держави-члени повинні забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають вживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили. У разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволятиме домагатися виконання такого рішення, зокрема, за допомогою винесення судових заборон або накладення штрафів. Держави-члени повинні забезпечити притягнення адміністративних органів до відповідальності за відмову у виконання та невиконання судових рішень. Посадові особи, відповідальні за невиконання судових рішень, також можуть притягуватись до дисциплінарної, цивільної або кримінальної відповідальності у разі невиконання таких рішень.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.031997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Застосування ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Вказаний висновок викладений в постанові Верховного суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.

Судом встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 Львівська обласна державна адміністрація зверталася з листами від 16.07.2020, 13.01.2021, 13.04.2021, 16.12.2021 та 25.02.2022 до Міністерства соціальної політики України та Міністерства фінансів України з проханням про виділення коштів у сумі 399 170 грн. 85 коп. для відшкодування ОСОБА_1 вартості за самостійно придбане житло відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Разом з тим, Міністерство соціальної політики України листами від 04.08.2020, 28.01.2021, 27.04.2021, 17.01.2022 надало відповіді, суть яких зводиться до того, що у законах України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та «Про Державний бюджет України на 2022 рік» видатки на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено, а тому відсутня можливість виділення коштів Львівській обласній державній адміністрації.

Крім цього, Міністерство фінансів України листами від 13.08.2020, 29.01.2021, 07.05.2021, 13.01.2022 повідомило, що судове рішення може бути виконано виключно Державною казначейською службою України в порядку черговості за рахунок коштів, передбачених на відповідні цілі в державному бюджеті відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

З огляду на встановлене, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VI від 05.06.2012 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Державний бюджет України і бюджетна система України встановлюються виключно законами. Такими законами є Закон України «Про Державний бюджет України» на кожний рік та Бюджетний кодекс України.

Згідно з п.п. 20 та 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виплата нарахованих сум за рішенням суду здійснюється, зокрема, за рахунок коштів, передбачених бюджетом для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається за датою їх надходження. Виділення коштів з державного бюджету на фінансування видатків на забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не належить до компетенції керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду, а тому відсутність коштів не може ставитись йому у вину.

Беручи до уваги те, що відповідач, є органом, який утримується за рахунок Державного Бюджету, вжив конкретні заходи в межах своїх повноважень з метою виконання зазначеного рішення суду, а фактична невиплата розрахованих коштів зумовлена тим, що на даний час кошти, необхідні для виконання рішення суду у даній справі, на рахунок Львівської обласної державної адміністрації не надійшли суд, зазначає, що відповідач в межах своїх повноважень виконав всі можливі залежні від нього вищевказані дії, спрямовані на виконання рішення суду в даній справі.

Водночас, подальше виконання рішення суду у справі №1.380.2019.005350 залежить від отримання Львівською обласною державною адміністрацією з Державного бюджету України коштів для фінансування відповідної виплати позивачу.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідач, маючи можливість здійснити відповідну виплату заборгованості позивачу, створює перешкоди для виконання рішення суду.

З урахуванням наведеного вище та з урахуванням тієї обставини, що наразі Львівська обласна державна адміністрація в межах своїх повноважень виконала можливі та залежні від неї вищевказані дії, спрямовані на виконання судового рішення у цій справі, суд не вважає, що відповідач у подальшому буде ухилятися від виконання судового рішення.

Суд також враховує, що, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Окремо слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні від 03.06.2014 у справі «Великода проти України», свідчить, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім цього, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави Україна та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, суд вважає необхідним прийняти звіт Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350 та відмовити у задоволенні клопотань позивача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду та щодо встановлення нового строку для подання звіту.

Керуючись приписами ст.ст. 243, 248, 256, 293-295, 370, 382, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

прийняти звіт Львівської обласної державної адміністрації про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2020 у справі №1.380.2019.005350.

У задоволенні клопотань позивача щодо накладення штрафу за невиконання рішення суду та щодо встановлення нового строку для подання звіту відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.05.2022.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна