Справа № 280/5909/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 травня 2022 року Справа № 280/5909/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.03.2021 №0-0832 в сумі 89574,76 грн. за формою «Ф» за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на яке контролюючим органом нараховано податкове зобов`язання, відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зазначає, що використання належних позивачу будівель за призначенням підтверджується договорами оренди нерухомого майна від 01.01.2020, укладених з ФОП ОСОБА_2 , який займається виробництвом. Крім того, починаючи з 18.02.2020 позивач не є власником нерухомого майна, у зв`язку із прийняттям рішення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 26.11.2019 у справі №320/68/19, яке 18.02.2020 набрало законної сили. Також зазначає, що до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем не додано розрахунку. З урахуванням наведеного просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/5909/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що згідно баз даних ДПС України та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у власності позивача перебуває нежитловий комплекс загальною площею 3448,3 кв.м. На підставі наведеного в автоматичному режимі сформовано спірне податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Вказує, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов, а саме наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Оскільки об`єкт нежитлової нерухомості належить позивачу як фізичній особі, він не підпадає під дію вищенаведеної норми. Зазначає, що інформація про позбавлення позивача права власності на об`єкт нерухомого майна не знаходить підтвердження, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У задоволенні позову просить відмовити.

03.09.2021 та 12.11.2021 від представника позивача надійшли письмові пояснення (вх. №50811 та №66048), в яких він спростовує доводи відповідача.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

04.03.2021 ГУ ДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0832, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік в розмірі 89 574,76 грн.

Податкове зобов`язання визначено щодо нерухомого майна нежитлових приміщень (комплексу будівель) загальною площею 3448,30 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, що відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки відноситься до будівель промисловості.

Позивачем оскаржено податкове повідомлення-рішення від 04.03.2021 №0-0832 до ДПС України, рішенням якої від 29.06.2021 №4933/Д/99-00-06-01-04-09 у задоволенні скарги відмовлено.

Наведені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

За змістом пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Так, рішенням 49 сесії VII скликання Мелітопольської міської ради Запорізької області від 30.05.2019 №6/3 встановлено з 01.01.2020 по 31.12.2020 включно на території м. Мелітополя Запорізької області ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1; пільги для фізичних та юридичних осіб, надані відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, за переліком згідно з додатком 2. (п. 3 рішення).

Згідно з пунктом 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 висловив правовий висновок, що застосування підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно нежитлові приміщення (комплекс будівель) загальною площею 3448,30 кв. м., що розташовані за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Монастирського, 1/4, є будівлями промисловості, віднесеними до групи "Будівлі промислові та склади" (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Стосовно наданої до матеріалів справи копії Висновку експерта будівельно-технічного дослідження від 30.08.2021 №2021-23, відповідно до якого встановлено, що комплекс, який складається з будівлі літ Б-3, будівлі літ. Р-1, які розташовані за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Монастирського (Воровського), буд. ?, по своїм конструктивним особливостям та характеристикам згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 відносяться до класу 1251 (1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості), слід зазначити наступне.

Вимоги до висновку експерта встановлено статтею 101 КАС України.

Так, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 101 КАС України).

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 101 КАС України).

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством (ч. 6 ст. 101 КАС України).

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч. 7 ст. 101 КАС України).

Також, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч. 1 ст. 104 КАС України). У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 6 ст. 104 КАС України).

Разом із тим, у наданому до матеріалів справи копії Висновку експерта будівельно-технічного дослідження від 30.08.2021 №2021-23, виготовленому експертом з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_3 , не зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що прямо суперечить вимогам ч. 6 ст. 104 КАС України, а отже такий висновок не є належним та допустимим доказом у справі.

Аналогічний правовий висновок щодо належності та допустимості такого доказу висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 у справі №522/1029/18.

Більш того, позивач самостійно зазначає, що вказані будівлі здавалися ним в оренду ФОП ОСОБА_2 на підставі Договору оренди нерухомого майна від 01.01.2020, що прямо суперечить вимогам підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України (будівлі не мають здаватися їх власниками в оренду, лізинг, позичку). Та обставина, що 24.02.2020 сторони за договором дійшли згоди про його розірвання, не впливає на вирішення спору по суті, оскільки позивачем не доведено, що він використовував спірні будівлі за призначенням у господарській діяльності, як і не доведено, що позивач взагалі займається будь-якою господарською діяльністю.

Посилання на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26.11.2019 у справі №320/68/19, яке набрало законної сили 18.02.2020, та яким витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер 107, а саме комплекс, що складається з будівлі Б-3, будівлі Р-1, загальною площею 3448,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , ? у власність Держави Україна в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України суд відхиляє з огляду на наступне.

Так, позивачем не надано жодного доказу фактичного виконання (у добровільному або примусовому порядку) зазначеного рішення суду.

При цьому, наданою відповідачем інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна підтверджується, що станом на 03.08.2021 спірний комплекс будівель належав на праві приватної власності позивачу.

Твердження позивача про те, що податковою до оскаржуваного повідомлення-рішення не додавався розрахунок також не підтверджуються належними та достовірними доказами; натомість у матеріалах справи такий розрахунок присутній.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивача стосовно того, що нерухоме майно нежитлові приміщення (комплекс будівель) загальною площею 3448,30 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , не є об`єктом оподаткування відповідно норм Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем обґрунтовано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 12.05.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко