Справа № 300/4050/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/4050/21 пров. № А/857/1201/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Гінди О.М., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, прийняте суддею Главач І.А. в м. Івано-Франківську, у порядку письмового провадження, у справі № 300/4050/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

06.08.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Олійник Я.М., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо припинення виплат за понаднормовий стаж, як особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 13, 49, 50, 51, 56, 57 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; зобов`язати відновити таку виплату за 12 років понаднормового стажу із 01.02.2018 відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та виплатити заборгованість, що виникла з 01.02.2018.

Позовні вимоги мотивує тим, що він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

08.10.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії з її збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад нормативний стаж відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, відповідач відмовив йому у здійсненні такого перерахунку пенсії.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з урахуванням положень частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", збільшивши пенсію на 1 відсоток заробітку за кожний повний рік страхового стажу понад 20 років, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позивних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що оскільки в момент виникнення спірних правовідносин діє нова редакція частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а позивачу пенсія призначена на умовах частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тому немає підстав для проведення перерахунку на умовах частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Питання про визнання такими, що не відповідають Конституції України, зміни, внесені Законом № 2148, в Конституційному Суді не вирішувалось, зміни до Закону діють з 11.10.2017 і по даний час.

Судом не враховано, що частина 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції до 01.10.2017 року не містила застережень щодо збільшення розміру пенсії у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Просить скасувати рішення та прийняте нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід частково задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чонобильській АЕС у 1986 році (2 категорія), що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 15.12.1992 та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

З 16.06.2010 позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків на ЧАЕС відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при загальному стажі 27 років 5 місяців 12 днів.

Постановою Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі № 342/777/17, залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018, визнано протиправними дії Тлумацького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у перерахунку пенсії позивача відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Тлумацьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок пенсії позивача із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад нормативний стаж відповідно до частини 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 08.02.2017.

На виконання постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі № 342/777/17 відповідач провів з 08.02.2017 перерахунок пенсії позивачу з доплатою за стаж, розмір якої становив 1 565,47 грн.

З 01.02.2018 розрахунок розміру пенсії позивачу здійснено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який становив 1 703,98 грн.

З 01.10.2020 відповідач провів перерахунок пенсії позивача, внаслідок якого розмір пенсії за віком становив 1 915,03 грн., в тому числі доплата за 7 років понаднормативного стажу - 104,64 грн., всього 2 187,49 грн., що підтверджується рішенням органу пенсійного фонду від 21.09.2020.

Із рішення відповідача від 21.09.2020 слідує, що повний страховий стаж складає 32 роки 8 місяців 19 днів.

08.10.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про поновлення виплати із жовтня 2017 року пенсійної надбавки за понаднормовий стаж, відповідно рішення суду у справі № 342/777/17 від 12.12.2017 у розмірі, передбаченому у частині 2 статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 3550-3335/К-03/8-0900/20 від 06.11.2020 відмовило у проведенні перерахунку пенсії позивачу відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням норм статті 56 цього Закону. Підставою слугувало те, що з 01.02.2018 розрахунок розміру пенсії позивачу здійснено відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням змін, внесених Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 № 2148-VIII. Зазначив, що на виконання постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2017 у справі № 342/777/17 провів з 08.02.2017 перерахунок пенсії позивачу з доплатою за стаж, розмір якої становив 1 565,47 грн..

06.07.2021 позивач та його представник Олійник Я.М. повторно звернулися до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про поновлення виплати із жовтня 2017 року пенсійної надбавки за понаднормовий стаж відповідно до чинного з 05.03.2018 рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області у справі № 342/777/17 від 12.12.2017.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом № 5755-5310/К-03/8-0900/20 від 27.07.2021 повторно повідомило позивача та його представника про те, що рішення суду від 12.12.2017 ним виконано в межах покладених судом зобов`язань, а починаючи з 01.02.2018 виплата пенсії позивачу проводиться відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та розрахована відповідно до статі 27 цього Закону.

Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що особам, яким призначена пенсія на умовах, визначених положеннями Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Відповідач посилаючись на відсутність заяви, не зазначає, яким саме нормативним актом передбачена відповідна форма заяви. В редакції частини 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено за бажанням застрахованої особи, тобто своє бажання щодо визначення розміру пенсії застрахована особа може виявити шляхом написання заяви у довільній формі.

Таким чином, заява від 06.07.2021 і є бажанням позивача щодо перерахунку пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Апеляційний суд частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки рішення не оскаржено в частині відмови в позові, суд переглядає в межах поданої апеляційної скарги.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-XII (в редакції, чинній до 11.10.2017) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Згідно з пунктом 3 частини другої розділу І Закону № 2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017, частину другу статті 56 Закону № 796-XII доповнено словами і цифрами: у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058-IV.

Положеннями частини другої статті 27 Закону № 1058-IV визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Отже, особам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом № 796-XII.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Таким чином, для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в частині другій статті 56 Закону № 796-XII як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цією частиною стаж роботи.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 5 вересня 2018 у справі № 565/1062/17 та 10 жовтня 2018 у справі № 679/952/17.

Оскільки позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону № 796-XII, а перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватися за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно з положеннями частини другою статті 56 Закону № 796-XII.

Таким чином, відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення пункту 3 частини 2 розділу І Закону № 2148-VIII, чим неправомірно звузив існуюче право позивача на соціальний захист, встановлене законом.

Суд зауважує, що у Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії» № 2148-VIII від 03.10.2017 відсутнє застереження про те, що зміни, які вносяться до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поширюються на обчислення розміру пенсії особам, яким така пенсія призначена до набрання чинності такими змінами.

Отже, зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення цих змін, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Позивач звернувся 08.10.2020 та 06.07.2021 до пенсійного органу, тобто після змін у пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких перерахунок проводиться у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, це не спростовує висновки суду зроблені вище, а саме, що для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок перерахунку має пільговий характер, який визначений в пункті другому статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якщо така пенсія їм призначена до внесених 03.10.2017 змін до частини 2 статті 56 Закону № 796-XII, за умови відповідного волевиявлення пенсіонера.

Разом з тим, суд прийшов до помилкового висновку про необхідність задоволення позовних вимог з 01.10.2020.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.03.2021 (справа № 240/12017/19) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах дійшов наступних висновків.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 повинен був звернутись до суду з позовом протягом 6 місяців після отримання пенсійної виплати, однак, вперше звернувся до пенсійного органу 08 жовтня 2020, а вдруге, 06.07.2021, проте щодо позовних вимог за період по 06.07.2021 строк пропустив.

Слід зазначити, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість про-пуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог за період по 06.01.2021 та не навів поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку, а, відтак, даний позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції з урахуванням вищевикладеного обґрунтування.

Керуючись ст.ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області - задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 300/4050/21, - змінити.

в абзаці третьому резолютивної частини дату «з 01.10.2020» замінити датою «з 07.01.2021», та після третього абзацу резолютивну частину доповнити абзацом наступного змісту: «Позовні вимоги за період по 06.01.2021 залишити без розгляду».

В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року у справі № 300/4050/21, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. М. Гінда
А. Р. Курилець