Справа № 460/980/22
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2022 року м. Рівне №460/980/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Гук О.Р. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1 , відповідача: представник Самкова Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доОлександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2022 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва та зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва.

Ухвалою від 18.01.2022 відкрито провадження у справі №460/980/22; розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 10.02.2022.

Ухвалою від 10.02.2022, що постановлена без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 01.03.2022.

Судове засідання з 01.03.2022 відкладено на 31.03.2022, а потім на 03.05.2022.

В судовому засіданні 03.05.2022 проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Згідно змісту позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, його вимоги ґрунтуються на тому, що він ще 27.11.2020 звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га, для індивідуального дачного будівництва. Листом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області від 31.12.2020 №245 позивача повідомлено про те, що його заява розглянута на сесії Олександрійської сільської ради 24.12.2020 та рішення не прийнято, оскільки пропозиція надати дозвіл (підтримати проект рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою) не набрала більше половини голосів загального складу депутатів сільської ради. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом. Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі №460/5444/21 його позов було задоволено і зобов`язано Олександрійську сільську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. 03.12.2021 відповідач листом №189 повідомив, що під час повторного розгляду його заяви, пропозиція надати дозвіл не набрала більше половини голосів загального складу депутатів сільської ради. При цьому позивач визнав, що на сьогоднішній день бажана земельна ділянка передана іншій громадянці у власність, однак ОСОБА_1 доводив, що на момент подання ним заяви і в межах строку її розгляду спірна земельна ділянка підпадала під категорію земельних ділянок, яка могла бути надана заявнику, і якби його заява була розглянута вчасно і належним чином, тоді б він безумовно отримав дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність. За наведеного, позивач просив зобов`язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва.

Згідно відзиву на позовну заяву та пояснень представника в судовому засіданні, сторона відповідача позов не визнає. На обґрунтування своїх заперечень Олександрійська сільська рада покликалася на те, що розгляд заяви ОСОБА_1 було здійснено у встановленому законом порядку та у строки, визначені статтею 118 ЗК України. Так, повторний розгляд заяви ОСОБА_1 , на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі №460/5444/21 було винесено в порядок денний XIV сесії VIII скликання Олександрійської сільської ради, яка відбулась 26.11.2021, тобто через 28 днів після набрання рішенням законної сили. На розгляд депутатів представлено проект рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак переважна кількість депутатів сільської ради під час розгляду відповідного питання на сесії утрималася від голосування за прийняття такого рішення, а тому воно не було прийняте. При цьому сторона відповідача наголошувала на тому, що сільська рада наділена дискреційними повноваженнями з питань регулювання земельних відносин, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. Окремо сторона відповідача повідомила, що рішенням ради №2147 від 22.10.2020 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення бажаної для позивача земельної ділянки, було надано ОСОБА_2 , і 24.12.2021 рішенням ради вже затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність ОСОБА_2 відповідну земельну ділянку. Таким чином, сторона відповідача доводила неможливість прийняття на сьогоднішній день рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність. За наведеного просила в позові відмовити повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази, суд встановив такі обставини справи та фактичні правовідносини сторін.

27.11.2020 ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій (а.с.9) звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,12 га, для індивідуального дачного будівництва (а.с.39).

До заяви ОСОБА_1 додав викопіювання із схеми розміщення земельної ділянки (а.с.12), з якої вбачається, що бажана для нього земельна ділянка входить в об`ємну ділянку площею 4,2481 га з кадастровим номером :03:000:0098 і цільовим призначенням: «Для колективного дачного будівництва».

Листом Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області №245 від 31.12.2020 позивача повідомлено про те, що його заява розглянута на сесії Олександрійської сільської ради 24.12.2020 та рішення по суті питання не прийнято, оскільки пропозиція надати дозвіл (підтримати проект рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою) не набрала більше половини голосів загального складу депутатів сільської ради. Вважаючи таку бездіяльність протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі №460/5444/21 позов ОСОБА_1 було задоволено; Визнано протиправною бездіяльність Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо неприйняття рішення, передбаченого ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, за заявою ОСОБА_1 від 27.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Олександрійської сільської ради, для індивідуального дачного будівництва. Зобов`язано Олександрійську сільську раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована на території Олександрійської сільської ради, для індивідуального дачного будівництва та прийняти рішення у відповідності з вимогами ст.118 Земельного кодексу України (а.с.13-19).

Зазначене судове рішення набрало законної сили 30.10.2021 (https://reestr.court.gov.ua /Review/100277564).

На його виконання було підготовлено проект рішення «Про повторний розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» (а.с.42-43), який винесено на розгляд XIV сесії VIII скликання Олександрійської сільської ради, яка відбулась 26.11.2021 (а.с.45-46).

Як свідчать результати поіменного голосування депутатів Олександрійської сільської ради VIII скликання XIV сесії від 26.11.2021, у голосуванні щодо рішення «Про повторний розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства» приймали участь 18 з 22 депутатів сільської ради. При цьому, ні «за», ні «проти» такого рішення не проголосував жоден депутат, натомість усі 18 присутніх депутатів та сільський голова «утримались» (а.с.44).

03.12.2021 відповідач листом №189 повідомив позивача про те, що під час повторного розгляду його заяви, пропозиція надати дозвіл дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства не набрала більше половини голосів загального складу депутатів сільської ради (а.с.11, 41).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 13, 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з частинами другою, третьою статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

При цьому, формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав здійснюється в порядку, визначеному статтею 79-1 Земельного кодексу України. За правилами цієї статті, формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з частиною п`ятою цієї статті, формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За вимогами частин дев`ятої-десятої, земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

В свою чергу, за правилами частини другої статті 116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За правилами частини першої статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до частини третьої цієї статті безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За правилами частини четвертої цієї статті, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам визначені у статті 121 Земельного кодексу України, і що стосується індивідуального дачного будівництва, то така норма становить - не більше 0,10 гектара.

За правилами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною сьомою цієї статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом, клопотання ОСОБА_1 від 27.11.2020 ні в межах місячного строку з дати його подання, ні в межах місячного строку з дати набрання законної сили рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 по справі №460/5444/21, фактично вирішено не було.

Так, відповідач, в силу вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України був зобов`язаний прийняти одне із двох можливих рішень:

1) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність;

2) про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Разом з тим жодного із зазначених рішень орган місцевого самоврядування у встановлений строк не прийняв.

Оскільки розгляд заяви і доданих до неї документів, поданої особою з наміром отримання земельної ділянки у власність, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення, однак, у даному випадку таке відповідачем не приймалось, то це свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання, тобто про його протиправну бездіяльність.

При цьому, суд повністю відхиляє доводи сторони відповідача про те, що відповідний орган місцевого самоврядування, не може відповідати за позицію усіх та кожного окремого взятого депутата Олександрійської сільської ради, позаяк усі рішення приймаються в сесійній залі за результатами поіменного голосування.

Так, дана позиція сторони відповідача була б допустимою, якби за результатами розгляду відповідного питання було прийнято одне із двох можливих рішень: позитивне про надання дозволу на розробку проекту, або негативне - про відмову в наданні дозволу (при чому останнє лише при наявності відповідного обґрунтування причин відмови).

В даному ж конкретному випадку абсолютна більшість депутатів розглядаючи відповідне питання не проголосувала ні за одне, ні за інше рішення. Сама по собі така позиція переважної більшості депутатського корпусу, як «утримались» якраз і вираженням (демонстрацією) бездіяльності органу місцевого самоврядування як такої.

Окремо суд зауважує на позицію Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№29979/04) пов`язаній із земельними правовідносинами, визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі. В цій справі викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» №33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» №48939/99, «Moskal v. Poland» №10373/05).

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач у даній справі діяв свавільно, не послідовно та в непередбачений законодавством спосіб, а також на шкоду майновим правам особи.

За наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Олександрійської сільської ради, яка полягає у неприйнятті рішення з питання надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва, підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про спосіб захисту порушеного права в частині позовної вимоги зобов`язального характеру, суд враховує, що відповідно до частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Якщо ж для прийняття рішення виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, то суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що рішенням Олександрійської сільської ради VIII скликання №1469 від 24.12.2021 затверджено проект землеустрою та передано у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0832 (кадастровий номер: :03:001:0005, яка утворилася в результаті поділу земельної ділянки площею 4,2481 га - кадастровий номер :03:000:0098) для індивідуального дачного будівництва (а.с.50). Згідно даних з публічної кадастрової карти, передана у приватну власність ОСОБА_2 земельна ділянка з кадастровим номером :03:001:0003 відповідає земельній ділянці, позначеній позивачем на викопіюванні з публічної кадастрової карти, яке було долучено до клопотання від 27.11.2020 (співставлення а.с.52 та а.с.12).

Таким чином, обрана ОСОБА_1 27.11.2020 земельна ділянка на сьогоднішній день вже не може бути передана йому у власність, а його клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки вже не може бути позитивно вирішено.

Фактично гр. ОСОБА_2 звернулася до органу місцевого самоврядування із заявою про отримання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення цієї ділянки у власність 22.10.2020 і цього ж дня отримала рішення Новоукраїнської сільської ради №2147 про надання такого дозволу (а.с.49,51), але при тому всьому, вказана обставина не була перешкодою для позитивного вирішення заяви ОСОБА_1 від 27.11.2020 при своєчасному і належному її розгляді.

Наразі суд не може не врахувати, що на час подання заяви ОСОБА_1 і на час її вирішення відповідачем, позивач не міг бути обізнаний з тим фактом, що бажана ним земельна ділянка вже не може бути передана йому у власність з огляду на те, що вибула з комунальної власності.

З огляду на це, суд вважає, що для належного захисту прав позивача у даній справі, на відповідача слід покласти обов`язок по повторному розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.11.2020 та вирішенню питання щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва з урахуванням існуючої в умовах сьогодення ситуації, зокрема, враховуючи ту обставину, після подання позивачем заяви обставини змінилися настільки, що наразі ОСОБА_1 вже не може бути надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність тієї земельної ділянки, яка ним обумовлювалась 27.11.2020, Олександрійській сільській раді слід вирішити питання щодо надання йому іншої рівноцінної ділянки на відповідній території, відповідно до чого належить узгодити з ОСОБА_1 бажане для нього місце розташування іншої земельної ділянки, відповідного цільового призначення та розмірів.

З огляду на вказане суд задовольняє відповідну частину позовних вимог саме у такий спосіб.

За наведеного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не присуджує на користь позивача пропорційну частину судових витрат по сплаті судового збору, позаяк ОСОБА_1 звільнений від його сплати в силу Закону.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва.

Зобов`язати Олександрійську сільську раду Рівненського району Рівненської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2020 і вирішити питання щодо надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1 га, яка розташована на території Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області для індивідуального дачного будівництва з урахуванням висновків суду, наведених у даному рішенні та існуючої в умовах сьогодення ситуації.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Олександрійська сільська рада Рівненського району Рівненської області (вул. Свято - Преображенська, 66,с. Олександрія,Рівненський район, Рівненська область,35320, ЄДРПОУ/РНОКПП 04387119)

Повний текст рішення складений 11 травня 2022 року

Суддя Н.В. Друзенко