Справа № 580/136/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року справа № 580/136/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подала позов до Маньківської селищної ради Черкаської області (далі селищна рада, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Маньківської селищної ради Черкаської області, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0577;

- зобов`язати Маньківську селищну раду Черкаської області на найближчому пленарному засіданні чергової сесії у строки та у порядку передбаченому Законом, розглянути та затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577, у власність ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під землі для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (в межах населеного пункту) Маньківського району Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач неодноразово зверталася із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577 у власність ОСОБА_1 , однак відповідачем протиправно не прийняте рішення про таке затвердження, а також не вказано жодних підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали для усунення її недоліків.

09.03.2022 позивач подала заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 14.03.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені).

21.04.2022 відповідач подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що позивачем подано декілька заяв про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Однак, за наслідками їх розгляду на пленарних засіданнях сільської ради проект рішення не отримав необхідної кількості голосів, внаслідок чого вважається відхиленим.

Крім того, відповідач зазначає, що питання надання земельної ділянки у власність є виключними дискреційними повноваженнями суб`єкта владних повноважень.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Рішенням Дзензелівської сільської ради від 18.08.2020 № 43-18 надано позивачеві дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства, площею 1,83 га а адмінмежах Дзензелівської сільської ради.

На підставі вказаного рішення ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки, площею 1,8300 га у власність зі зміною цільового призначення із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на землі для ведення особистого селянського господарства.

На звернення позивача щодо затвердження вказаного проекту землеустрою, відповідач листом від 18.01.2021 № 115/02-43 повідомив, що на черговому засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, містобудування, екології та охорони навколишнього природного середовища вирішено задоволення заяви позивача відтермінувати та на розгляд селищної ради не виносити.

Аналогічні відповіді надані відповідачем листами від 11.03.2021 № 02-43/242, від 05.04.2021 № 02-43/451, від 21.05.2021 № 02-43/696 на повторні звернення позивача.

22.07.2022 позивач черговий раз звернулася до відповідача з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577, у власність ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під землі для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Маньківської селищної ради в адмінмежах с. Дзензелівка.

Листом від 27.07.2021 відповідач повідомив позивача, що на черговій сесії 08.07.2021 при голосуванні більшістю голосів депутатів у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із цим, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1-3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Абз. 2 ч. 1 ст. 123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Отже, рішенню про затвердження проекту землеустрою і надання або відмову у наданні земельної ділянки у власність або користування передує отримання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки та їх надання відповідному органу.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону № 280/97-ВР сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 17 грудня 2018 року у справі № 509/4156/15-а, який обов`язковий для врахування судами нижчих інстанцій відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проекту землеустрою на погодження або затвердження тощо). Строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням порушення реалізації повноважень.

Згідно з ч.ч. 9-10 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз вказаних положень ст. 118 ЗК України дає підстави дійти висновку, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, отримавши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, у двотижневий строк з дня його отримання, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або ж про відмову у передачі земельної ділянки у власність.

Вказане питання відповідач вирішує за наслідками розгляду відповідного проекту на пленарному засіданні, шляхом прийняття відповідного рішення.

Як встановлено судом, позивач неодноразово зверталася до відповідача із заявами з проханням затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577, у власність ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під землі для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Маньківської селищної ради в адмінмежах с. Дзензелівка

Разом з тим, відповідач не здійснив у встановлений законом спосіб розгляд проекту землеустрою, поданого позивачем до заяви, а ні у строки, встановлені ст. 118 ЗК України.

Суд зазначає, що з дати подання позивачем проекту землеустрою та до часу прийняття рішення у даній справі, відповідачем не надано до суду доказів прийняття ним рішення про затвердження поданого проекту землеустрою чи відмову у такому затвердженні.

Вказані обставини свідчать про те, що у спірних правовідносинах відповідачем, у порушення ч. 9 ст. 118 ЗК України, не прийнято жодного з рішень, за результатами розгляду поданого проекту, про його затвердження чи відмову у такому затвердженні.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень у визначений законом строк, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача відповідно до вимог законодавства на черговому пленарному засіданні розглянути клопотання позивача від 22.07.2021 з доданими документами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577, у власність ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під землі для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах Маньківської селищної ради в адмінмежах с. Дзензелівка.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому суд дійшов висновку стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволеній частині позовних вимог у розмірі 496,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 122, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маньківської селищної ради Черкаської області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяв ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою.

Зобов`язати Маньківську селищну раду Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.07.2022 (вх. №1424/02-43) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності площею 1,8300 га, кадастровий номер :01:001:0577, яка розташована на території Маньківської селищної ради в адмінмежах с. Дзензелівка у власність ОСОБА_1 зі зміною цільового призначення із земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під землі для ведення особистого селянського господарства, та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Маньківської селищної ради Черкаської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Маньківська селищна рада Черкаської області (20101, Черкаська область, Уманський район, смт. Маньківка, вул. Шевченка, 9, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 12.05.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК