Справа № 760/16724/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/511/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ; адреса представника: АДРЕСА_3 ) до Управління патрульної поліції міста Києва /далі - Управління патрульної поліції / (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9), Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

22.06.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 18.06.2021, за підписом представника позивача - адвоката Шимко А.О. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить скасувати постанову поліцейського батальйону № 2 роти № 6 в управлінні патрульної поліції у м. Києві, лейтенанта поліції Зведенюка Євгена Вікторовича серія ЕАН № 4329378 від 09.06.2021; провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) закрити за відсутності в його діях складу правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну позовну заяву фактично передано судді по реєстру 29.06.2021.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 02.07.2021 позов ОСОБА_1 залишено без руху в зв`язку з відсутністю в матеріалах позову доказів щодо сплати судового збору.

22.07.2021 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків (з додатками).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 27.07.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження).

Клопотань від позивача та відповідачів про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові вказується, що 09.06.2021 поліцейським батальйону № 2 роти № 6 в управлінні патрульної поліції у м. Києві, лейтенантом поліції Зведенюком Євгеном Вікторовичем відносно ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4329378. Згідно тексту даної постанови, 09.06.2021, о 22 год. 41 хв., у м. Києві, на бульварі І. Лепсе водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21051», д.н. НОМЕР_2 , без чинного страхового поліса, чим порушив п. 2.1.г ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З даною постановою позивач не згодний, переконаний, що постанова винесена незаконно та підлягає скасуванню.

Позивач звертає увагу на те, що Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VІІІ, а саме пунктом 2 ч. 1 ст. 32 вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Як зауважує позивач, 09.06.2021 транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 було зупинено абсолютно безпідставно. Працівники поліції про причину зупинки не повідомили, хоча згідно з ч. 3 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки.

Також, позивач наголошує, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП оскільки в постанові по справі про адміністративне правопорушення будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано. У оскаржуваній постанові інспектор не навів жодних належних та допустимих доказів, відповідно до яких на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення.

На думку позивача, оскільки інспектором не було ніяк зазначено, що у нього були причини зупинки ОСОБА_1 чи факт притягнення його до відповідальності за інше порушення, то не було наявних підстав у вимозі посадової особи, до позивача, про пред`явлення чинного поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відтак, позивач вважає, що оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена з порушенням вимог КУпАП, є безпідставно, протиправною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Щодо правової позиції відповідача

Від Департаменту 30.12.2021 надійшов відзив, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Департамент зазначає, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.

Вказує, що відповідно оскаржуваної постанови, 09.06.2021 о 22 год. 41 хв., в м. Києві по бульв. Лепсе Івана, 83, водій, здійснював керування транспортним засобом ВАЗ 21051 номерний знак НОМЕР_2 , без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив пункт 2.1(ґ) Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Департамент звертає увагу, що відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема:

а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

Наголошує, що за приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР .

Також зазначається, що службова особа управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції інспектор роти № 6 батальйону № 2 лейтенант поліції Зведенюк Євген Вікторович, здійснюючи патрулювання визначеної території м. Києва особисто став свідком вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

У відзиві вказується, що позивач у позовній заяві не спростовує факту ненадання чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поряд з тим посилається на нібито відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях.

Спростовуючи дане твердження Департамент звертає увагу на той факт, що згідно з п. 2.1 (ґ) ПДР водій повинен мати при собі поліс ОСЦПВВНТЗ та на вимогу поліцейського пред`явити вказаний документ, відповідно до п. 2.4 ПДР, факт якої і підтверджує позивач у своєму позові.

З огляду на викладене Департамент вважає, що вина позивача на момент розгляду справи була встановлена поясненнями позивача і є доведеною в повному обсязі.

Департамент, наголошує, що позивач на підтвердження своїх доводів в позовній заяві про безпідставність притягнення останнього до адміністративної відповідальності не додає до позовної заяви поліс, який діяв на момент винесення постанови інспектором.

Враховуючи викладене, на думку Департаменту, інспектор патрульної поліції при винесення оскарженої постанови діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП, отже позов не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 09.06.2021 інспектором лейтенант поліції батальйону № 2 роти № 6 Управління патрульної поліції в місті Києві Зведенюком Євгеном Вікторовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4329378, за змістом якої 09.06.2021 о 22 год. 41 хв., в м. Києві по бульв. Лепсе Івана, 83, водій - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснював керування транспортним засобом ВАЗ 21051 номерний знак НОМЕР_2 , без чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив пункт 2.1(ґ) ПД.

У зв`язку зазначеним ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою, вважає, що оскільки працівник поліції про причину зупинки його не повідомив, факт притягнення його до відповідальності за інше порушення відсутній, а тому у відповідача не було наявних підстав у вимозі до позивача, про пред`явлення чинного поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Департамент з доводами позивача не погоджується, зокрема, вказує, що позивач на підтвердження своїх доводів в позовній заяві про безпідставність притягнення останнього до адміністративної відповідальності не додає до позовної заяви поліс, який діяв на момент винесення оскарженої постанови.

Оскаржена постанова та відзив на позов не містять інформації про причини зупинки позивача 09.06.2021 як водія автомобіля ВАЗ 21051 номерний знак НОМЕР_2 .

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР України).

Пунктом 1.3 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами частини 2 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. № 580-VIII визначено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Разом з тим, перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 Закону № 580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупинити транспортні засоби у разі, якщо водій порушив ПДР України або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення.

Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже, в переліку ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» відсутня підстава для зупинки з метою перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Водночас, відповідно до п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених положень Закону дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимога відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу, є неправомірними.

Наведені правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17.

Положенням ст. 284 КУпАП визначені вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення гарантоване ст. 7 КУпАП за змістом якої ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Відповідно до ст.ст. 1, 8 Конституції Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Визначення «законності» або «згідно із законом» досить широко наведено в практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права, у зв`язку із чим є обов`язковою до врахування судами при розгляді справ відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Так, в рішенні «Салов проти України» (Salov v. Ukraine) від 27.04.2004 ЄСПЛ нагадав, що фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Крім того, у рішенні по справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29.06.2006, заява № 11901/02, в п. 60 ЄСПЛ зазначено, що «законність розуміють як фундаментальну юридичну категорію, що є критерієм правового життя суспільства і громадян; законність також розглядають як «принцип, метод та режим суворого, неухильного дотримання, виконання норм права всіма учасниками суспільних відносин». У правовій державі законність (правозаконність) є гарантією правомірності застосованого примусу».

Однак концепція «законності» стосується не лише статті 8, але й багатьох інших статей Конвенції. Наприклад, у справі «Кац та інші проти України» (Kats and Others v. Ukraine, заява № 29971/04), рішення від 18.12.2008, ЄСПЛ зазначив, що слово «законний» та словосполучення «відповідно до процедури, встановленої законом», які містяться в пункті 1 статті 5, по суті, відсилають до національного законодавства і встановлюють обов`язок забезпечувати дотримання матеріально-правових та процесуальних норм такого законодавства.

Про принцип законності за статтею 8 Конвенції йдеться також у справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine, заява № 12451/04), рішення від 30.09.2010, в п. 44 якого ЄСПЛ наголосив, що «словосполучення «згідно із законом» у пункті 2 статті 8 Конвенції, по суті, стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм (див. рішення від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine), заява № 11901/02, п. 49).

Таким чином, особа може бути піддана заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що кореспондується з ст. 245 КУпАП, відповідно до якої завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Однією із засад розгляду справи про адміністративне правопорушення є рівність громадян перед законом і органом, який розглядає справу (ст. 248 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. А такі протоколи мають складати лише уповноважені на те органи (особи) /ст. 255 КУпАП/.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 цього Кодексу.

Оскаржена постанова не містить інформації про причини зупинки позивача як водія автомобіля ВАЗ 21051 номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», якою визначений перелік підстав для зупинки транспортних засобів, що є підставою вважати про неправомірність вимоги посадової особи (відповідача) до позивача про пред`явлення документів, в т.ч. страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд, надавши правову оцінку змісту складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.ст. 256, 257 КУпАП, вважає, що відповідачем не надано та не зазначено інформацію про докази вчинення такого правопорушення позивачем, співвідношення інкримінованого правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП до забезпечених уповноваженою особою на винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення доказів (їх відсутність), й відсутність інформації посилання на такі докази, що вказує на недоведеність вини особи, якій інкримінується склад правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суть адміністративного правопорушення - є основною складовою правопорушення, за відсутності якого особа до адміністративної відповідальності притягнутою бути не може.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Безпідставно особа не може бути притягнутою до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, згідно ст. 251 КУпАП на співробітників поліції, як на осіб, що в силу ст. 255 КУпАП уповноважені на складання протоколів про адміністративні правопорушення, покладено імперативний обов`язок щодо збирання доказів, які в силу системного аналізу вимог ст.ст. 251 та 256 КУпАП мають бути додані до протоколу та/або посилання на які повинні міститися в самому протоколі.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до ст.ст. 9, 245, 252 КУпАП особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/855/17 вказано, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зважаючи на зміст оскаржуваної постанови, положення ст.ст. 256, 280 КУпАП, суд вважає дії відповідача щодо винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутності наведених доказів про вчинення такою особою правопорушення, протиправними.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визначеного у справах «Малофеева проти Pocії» (рішення від 30.05.2013, заява № 36673/04) та «Карелін проти Pocії» (заява № 926/08, рішення від 20.09.2016) ЄСПЛ серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом), й за змістом вимог ст. 256, ч. 1 ст. 257 КУпАП України питання наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення суд вирішує лише у межах протоколу, складеного відносно конкретної особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про незаконність постановлення відповідачем рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП без наведення інформації та надання вчинення такою особою правопорушення доказів.

За таких обставин суд приходить висновку про наявність підстав для скасування постанови серія ЕАН № 4329378 від 09.06.2021.

Відповідно до норм КАС України, суд не наділений повноваженнями закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Вказані процесуальні дії відносяться до компетенції органу, який розглянув справу. Судом має досліджуватись лише питання законності постанови посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 200/14811/16-а.

Таким чином вимога позивача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Висновок суду

Скасувати постанову серії ЕАН № 4329378 від 09.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії, винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо судового збору

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, з урахуванням задоволення позову на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 454,00 грн, сплачений позивачем при зверненні до суду (а.с. 17).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Києва, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАН № 4329378 від 09.06.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії, винесену щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції ((; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса листування: АДРЕСА_2 ) 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич