Справа № 500/613/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/613/22

05 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 грудня 2021 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із неправильним написання її прізвища у Архівних довідках, нечіткості відтиску печатки в записі про звільнення у трудовій книжці та не зараховано до страхового стажу період роботи у ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» з 1981 по 1997 роки.

Позивач не погоджується із рішенням суб`єкта владних повноважень та вважає, що даною відмовою порушено її конституційні права на соціальних захист.

Ухвалою від 02.02.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.02.2022 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 29.03.2022 о 10:00 год.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 25.03.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивачем до позовної заяви долучено документи видані архівною установою, зокрема:

- архівна довідка архівного відділу Тернопільської міської ради від 30.09.2021 №1000 26-63 про те, що у документах архівного фонду "Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор" (ВАТ "ТеКЗ", Тернопільський комбайновий завод), в особових картках звільнених працівників у 1997 році, містяться відомості, що наказом від 04 січня 1981 за №1, ОСОБА_1 , 04 січня 1981 прийнято на роботу учнем шліфувальника цеху №12.

Також, у цій архівній довідці зазначено, що згідно наказу від 21 квітня 1997 за №156, ОСОБА_1 , лаборанта ЦЗЛ, звільнено з 15 квітня 1997 по ст.40 п.1 КЗпП України (по скороченню штатів);

- архівна довідка архівного відділу Тернопільської міської ради від 30.09.2021 №1001 26-63, у якій зазначено, що у документах архівного фонду "Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор" (ВАТ "ТеКЗ", Тернопільський комбайновий завод), в особових рахунках працівників за 1981- 1985 роки, є відомості, що заробітна плата ОСОБА_1 , яка значиться на посадах учня шліфувальника, шліфувальниці, контролером ВТК цехів №№12, 09, виплачувалась у період 1981-1985 рр.;

- архівна довідка архівного відділу Тернопільської міської ради від 12.10.2021 №1054/26-63, у якій зазначено, що у документах архівного фонду "Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВФ "Ротор" (ВАТ "ТеКЗ", Тернопільський комбайновий завод), в особових рахунках працівників за 1986- 1990 роки, є відомості, що заробітна плата ОСОБА_1 на посаді контролера ВТК та лаборанта цехів №№ 09, 06, виплачувалась у період 1986-1990 рр.

Разом з тим, відповідач вказав, що незважаючи на проведені записи у трудовій книжці про роботу позивача у період з 01.08.1979 по 25.12.1980 в колгоспі ім. XXII з`їзду КПРС, будь-яких документів щодо виконання у вказаний період мінімуму трудової участі в колгоспному виробництві, нею до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії не представлено, у зв`язку з чим відсутні підстави для зарахування цих років до стажу роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Так, цією постановою встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу, приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників", встановлено, що записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Оскільки запис про період роботи позивача починаючи з 04.01.1981 та звільнення 15.04.1997 за ст.40 п.1 КЗпП України (по скороченню штатів) засвідчений нечітким відбитком печатки, та із змісту якої не представляється можливим встановити власника або уповноважений орган, яким проведено заповнення трудової книжки НОМЕР_1 , відсутні підстави для зарахування страхового стажу у вказаний період.

Необхідно також доповнити, що із записів трудової книжки за період з 04.01.1981 по 15.04.1997 рр. прийняття на роботу та виконання обов`язків на посаді шліфувальника, переведення контролером ОТК, лаборантом хімічного аналізу в ЦЗЛ, уповноваженим органом, яким проводилось заповнення трудової книжки, не зазначено підприємство, де здійснювалось виконання трудових обов`язків позивачем, а в представлених нею до органів Пенсійного фонду архівних довідках про стаж від 30.09.2021 №1000/26-63, відсутнє будь яке посилання на первинні документи на підставі яких проведено записи.

Також, у вищезазначеній архівній довідці, архівній довідці про заробітну плату від 30.09.2021 №1054/26-53, архівній довідці про заробітну плату від 12.10.2021 №1054/26-63, зазначене у них прізвище " ОСОБА_1 " не відповідає зазначеному прізвищу позивача в свідоцтві про шлюб " ОСОБА_1 ".

Таким чином, будь-яких порушень прав позивача на пенсійне забезпечення, зокрема щодо порядку проведення перерахунку пенсії та її виплати, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у своїх діях не вбачає. А тому представник просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.03.2022 відкладено розгляд справи на 05.05.2022 о 10:30 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, вивчивши зміст відзиву на позов, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після досягнення трудового віку і до сьогоднішнього дня вона практично безперервно працювала у різних установах та організаціях, де була офіційно працевлаштована.

Зокрема, з 04.01.1981 року по 15.04.1997 року працювала у ТОВ «ТВФ «Ротор» (ВАТ «ТеКЗ», Тернопільський комбайнових завод), що підтверджується Архівними довідками від 30.09.2021 року №1000 26-63, Архівною довідкою від 30.09.2021 року №1001 26-63 про розмір заробітної плати Позивача у період з 1981 по 1985 роки та Архівною довідкою від 12.10.2021 року №1054 26-63 про розмір заробітної плати Позивача у період з 1986 по 1990 роки. Позивач була прийнята на роботу у 1981 році на посаду учня шліфувальника №12, згодом переведена на посаду шліфувальниці, контролера ВТК та лаборанта цехів і звільнена у 1997 році за скороченням штату.

03 грудня 2021 року Позивачу виповнилося 60 років, і вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак їй було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку із тим, що:

- за період роботи в колгоспі ім.. XXII з`їзду КПРС з 01.08.1979 року по 25.12.1980 року відсутня довідка із зазначенням інформації про встановлений і вироблений мінімум трудової участі в громадському господарстві;

- в архівних довідках, виданих Архівним відділом Тернопільської міської ради від 30.09.2021 року та від 12.10.2021 року, дошлюбне прізвище позивача записано з помилкою, а саме: « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 », як вказано в Свідоцтві про народження Позивача від 07.08.1980 року серія НОМЕР_2 та Свідоцтві про шлюб Позивача від 02.09.1980 року серія НОМЕР_3 ;

- з 04.01.1981 року по 15.04.1997 року запис звільнення засвідчений нечітким відбитком печатки.

- період навчання з 04.02.2002 року по 25.04.2002 року, оскільки відсутня інформація про присвоєння кваліфікації.

Як вбачається зі змісту Рішення про відмову у призначенні пенсії від 17.01.2022 року Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у зв`язку із неправильним написання прізвища Позивача у вищенаведених Архівних довідках та нечіткості відтиску печатки в записі про звільнення у трудовій книжці, їй не зараховано до страхового стажу період роботи у ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» з 1981 по 1997 роки.

Не погодившись із відмовою пенсійного органу про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернулася до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного Пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам-членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.І ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пейсійне страхування» визначено, що починаючи 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Приписами ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п. «д» ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

На даний час виправити помилки у записах в архівних довідках позивача не має можливості, оскільки підприємство ВАТ «Тернопільський комбайновий завод» припинило своє існування, однак факт роботи ОСОБА_1 підтверджується безперервними записами у

трудовій книжці, яка є основним документом для призначення пенсії.

Та обставина, що Позивач дійсно з січня 1981 року по квітень 1997 року працювала у ТОВ «ТВФ «Ротор» (ВАТ «ТеКЗ», Тернопільський комбайнових завод) підтверджується записами в трудовій книжці, з якої відображені факти, пов`язані з прийняттям, зарахуванням, переведенням на роботу, а також архівними довідками.

Водночас, пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування певних документів, відсутніх не з вини особи, збереження яких не може нею контролюватися, відтак на цю особу не може покладатися відповідальність за їх збереження.

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменуванні списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 року №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відтак, суд приходить до висновку, що неправильне написання прізвища Позивача в Архівних довідках, а також нечіткість відтиску печатки в записі про звільнення у трудовій книжці, відбулися не з вини ОСОБА_1 , а дані про місце роботи, які зазначені в архівних довідках співпадають із даними трудової книжки, тому це не повинно впливати на зарахування стажу, оскільки відповідальність за подання підприємством даних про роботу та заробітну плату до архіву, заповнення архівних довідок, неналежне ведення трудових книжок, особа-працівниця нести не може. Недоліки у заповнення вищевказаних документів, допущення помилок при заповненні, не може бути підставою для відмови у зарахуванні страхового стужу роботи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі N 687/975/17, та постанові від 06.03.2018 року у справі N 754/14898/15-а, в яких суд зазначив, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зазначає, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Підсумовуючи все вищенаведене, слід зазначити, що виявлені недоліки у заповненні трудової книжки Позивача не можуть бути підставою для позбавлення його права на призначенні пенсії за віком та не врахування страхового стажу за оспорюваний період, оскільки такі недоліки є не що більше як формалізм, який не спростовує факту зайнятості особи на відповідній роботі.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 993,00 грн., згідно квитанції від 26.01.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, викладену у Рішенні про відмову у призначенні пенсії №63 від 17.01.2022 року ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 04 січня 1981 року по 15 квітня 1997 року у ТОВ «ТВФ «Ротор» (ВАТ «ТеКЗ», Тернопільський комбайнових завод).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 04 січня 1981 року по 15 квітня 1997 року у ТОВ «ТВФ «Ротор» (ВАТ «ТеКЗ», Тернопільський комбайнових завод) та призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», провівши перерахунок пенсії з 04 грудня 2021 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області сплачений судовий збір в розмірі 993 (дев`ятсот дев`яносто три) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.