Справа № 640/27717/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Мельничука В.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариство «Страхова компанія «Вона» до Національного банку України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Вона» звернулося з позовом до суду, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Нацкомфінпослуг від 06.05.2020 №227/384/13-2/14/П про застосування штрафної санкції за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірна постанова Нацкомфінпослуг від 06.05.2020 №227/384/13-2/14/П прийнята з порушенням вимог Положення №2319 про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг від 20.11.2012 №2319 та зареєстровано в МЮУ 18.12.2012 за №2112/22424.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, зазначив, що позивачем у визначений строк не було виконано розпорядження від 06.06.2019 №1049, внаслідок чого застосування до позивача штрафу є цілком правомірним. Факт невиконання позивачем вимог Розпорядження за змістом позовної заяви не спростовано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Зазначає, що позивач не мав можливості ознайомитись із рецензіями Фонду державного майна України з вини відповідача. Наполягає, що станом на 31.12.2019 (кінцевий строк виконання розпорядження) позивач виконав його вимоги, про що було повідомлено відповідача та надано підтверджуючі документи.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Нацкомфінпослуг за результатами аналізу звітності ПрАТ «СК «Вона» за 1 квартал 2019, що подана до відповідача у електронній формі 24.04.2019 встановлено порушення станом на 31.03.2019 ПрАТ «СК «Вона» нормативу платоспроможності та достатності капіталу: сума прийнятих активів, наявних у ПрАТ «СК «Вона» (520,00 тис. грн), є меншою за нормативний обсяг активів, який визначається з метою дотримання нормативу платоспроможності та достатності капіталу (9004,80 тис. грн) на 8484,00 тис. грн, що становить 94,2 % від зазначеного нормативного обсягу та свідчить про порушення:

- п.3 Розділу І Положення про обов`язкові критерії і нормативи достатності капіталу та платоспроможності, ліквідності, прибутковості, якості активів та ризиковості операцій страховика, затвердженого розпорядженням Нацкомфінпослуг 07.06.2018 №850, зареєстровано в МЮУ 06.07.2016 за №782/32234 (Положення 850) в частині обов`язковості страховика на будь-яку дату дотримуватись нормативу платоспроможності та достатності капіталу;

- п.1 Розділу ІІІ Положення 850, відповідно до якого норматив платоспроможності та достатності капталу - сума прийнятих активів, яка на будь-яку дату має бути не меншою нормативного обсягу активів.

Розпорядженням від 06.06.2019 №1049, строк виконання якого було неодноразово продовжено Розпорядженнями №1247 від 27.06.2019 (до 30.09.2019), №1932 від 01.10.2019 (до 31.12.2019), зобов`язано позивача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити Нацкомфінпослуг про усунення порушень з наданням підтверджуючих документів у термін до 15.01.2020.

На виконання вище зазначеного Розпорядження ПрАТ «СК «Вона» листами від 11.01.2020 №01/20, від 07.02.2020 №1/21 надало документи на виконання вимог Розпорядження №1049, а саме: два звіти про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Кримська, 28, прим.1-19, складених суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експерт-А».

З метою перевірки оціночних звітів про оцінку майна, відповідач звернувся до Фонду державного майна України з листом від 21.02.2020 №1249/13-5 щодо рецензування звітів, поданих позивачем. За результатом розгляду якого встановлено, звіти про оцінку класифікуються за ознакою абз.5 п.67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440, як такі, що не відповідають вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісними та непрофесійними і не можуть бути використані.

06.04.2020 Нацкомфінпослуг, відповідно до п.п.1.11 та 4.2 Положення №2319, складено акт про правопорушення, вчиненні ПрАТ «СК «Вона» на ринку фінансових послуг, в якому зазначено, що інформація та додаткові документи, надані позивачем листами від 11.01.2020 №01/20, від 07.02.2020 №1/21, не свідчать про виконання вимог Розпорядження №1049, що свідчить про порушення вимог законодавства про фінансові послуги, а саме п.5.9 Розділу V Положення №2319, яким визначено, що рішення Нацкомфінпослуг про застосування заходів впливу після набрання ними чинності є обов`язковими для виконання особами, усіма учасниками ринку фінансових послуг.

Відповідачем направлено Вимогу позивачу про надання документів від 09.04.2020 №2486/13-8 протягом 5 робочих днів, але не пізніше ніж 20 календарних днів від дати отримання даної вимоги, звіт про оцінку майна, який відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна.

Позивач стверджує, що не міг виконати вимоги Нацкомфінпослуг через відсутність додатків до вимоги, а саме рецензій Фонду. Крім того, на дату розгляду справи про правопорушення, 06.04.2020, позивачем оприлюднено на власному веб-сайті аудиторський звіт щодо проведення обов`язкового аудиту фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності та звіт про надання впевненості щодо річних звітних даних страховика за 2019 рік, що може підтверджувати достовірність та повноту звітності, втому числі, справедливу вартість активів станом на 31.12.2019 з посиланням на докази - скріншот веб-сторінки з сайту ПрАт «СК «Вона» з посиланням на дату 29.04.2020.

За результатом розгляду справи про порушення законодавства про фінансові послуги, які зафіксовані в акті від 06.04.2020 №384/13-2/14, директором департаменту страхового регулювання прийнято рішення у вигляді Постанови про застосування штрафної санкції у розмірі 17 000,00 грн за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг до ПрАт «СК «Вона» від 06.05.2020 №227/384/13-2/14/П.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до відповідача із запереченнями від 02.06.220 №1/26, в яких звертає увагу на її протиправність в частині порушення прав позивача як на отримання певних документів, так і на забезпечення представника під час розгляду справи.

Вважаючи вищевказану постанову протиправною, позивач звернувсь з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження від 06.06.2019 №1049 є таким, що не виконано позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг встановлює Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 №2664-ІІІ (в редакції на час спірних правовідносин, далі - Закон №2664).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону №2664, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.

Згідно п.10 ч.1 ст.1 Закону №2664, державне регулювання ринків фінансових послуг - здійснення державою комплексу заходів щодо регулювання та нагляду за ринками фінансових послуг з метою захисту інтересів споживачів фінансових послуг та запобігання кризовим явищам.

Частиною 1 статті 21 Закону №2664 встановлено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється: щодо ринку банківських послуг та діяльності з переказу коштів - Національним банком України; щодо ринків цінних паперів та похідних цінних паперів (деривативів) - Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку; щодо інших ринків фінансових послуг - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Указом Президента України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» від 23.11.2011 №1070/2011 на виконання Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та затверджено Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Згідно пунктів 1, 2 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством. Нацкомфінпослуг у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Повноваження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг визначені статті 28 Закону №2664.

Так, згідно з пунктами 10, 12 частини 1 статті 28 Закону №2664, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції: у разі порушення законодавства про фінансові послуги, нормативно-правових актів національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу та накладає адміністративні стягнення; надсилає фінансовим установам та саморегулівним організаціям обов`язкові до виконання розпорядження про усунення порушень законодавства про фінансові послуги та вимагає надання необхідних документів.

Відповідно до ст. 39 Закону №2664 у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, обирає та застосовує заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення, враховуючи наслідки порушення та наслідки застосування таких заходів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Закону №2664 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, може застосовувати такі заходи впливу, зокрема, зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення.

Отже, у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, Нацкомфінпослуг застосовує заходи впливу відповідно до закону.

При цьому, ч. 1 ст. 41 Закону №2664 встановлено, що уповноважений орган застосовує до учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) штрафні санкції за: 1) провадження діяльності на ринках фінансових послуг, для якої законом встановлені вимоги щодо одержання ліцензії та/або реєстрації, без відповідної ліцензії та/або реєстрації - у розмірі від 1000 до 10000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації - у розмірі від 100 до 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 3) ухилення від виконання або несвоєчасне виконання розпорядження, рішення Уповноваженого органу про усунення порушення щодо надання фінансових послуг - у розмірі від 100 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, з метою встановлення порядку та умов застосування заходів впливу за порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг (далі - заходи впливу), та забезпечення захисту прав споживачів фінансових послуг прийнято Положення про застосування Нацкомфінпослуг заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги, затверджене розпорядженням Нацкомфінпослуг 20.11.2012 № 2319 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424 (далі - Положення № 2319 в редакції на час спірних правовідносин).

Так, відповідно до п. 1.5 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг як колегіальний орган або уповноважені особи Нацкомфінпослуг обирають і застосовують заходи впливу на основі аналізу даних та інформації стосовно порушення законодавства про фінансові послуги, враховуючи наслідки порушення та застосування таких заходів.

Дані та інформація про ознаки порушення законодавства про фінансові послуги може міститися в: матеріалах, отриманих за результатами перевірок, проведених Нацкомфінпослуг; звітності, що подається до Нацкомфінпослуг; повідомленнях, отриманих від органів державної влади; повідомленнях, отриманих від міжнародних організацій, іноземних органів державної влади, неурядових організацій іноземних держав; зверненнях громадян; повідомленнях, отриманих від юридичних осіб; повідомленнях, опублікованих у засобах масової інформації; матеріалах, отриманих на письмову вимогу Нацкомфінпослуг про надання необхідних документів та інформації.

Згідно з п. 1.6 Положення №2319 Нацкомфінпослуг, уповноважені та посадові особи Нацкомфінпослуг в межах своїх повноважень зобов`язані в кожному випадку виявлення порушення законодавства про фінансові послуги вжити всіх необхідних заходів для документального закріплення факту такого порушення, всебічно, повно та об`єктивно дослідити обставини справи про правопорушення, а також своєчасно прийняти рішення за справою про правопорушення та застосувати передбачені законодавством заходи впливу.

Згідно п. 1.7 Положення № 2319 рішення у справі про правопорушення повинно бути законним та обґрунтованим.

Рішення повинно ґрунтуватися лише на тих доказах, які були досліджені під час розгляду справи про правопорушення.

Доказами в справі про правопорушення є будь-які фактичні дані, отримані в установленому законом порядку, що свідчать про наявність чи відсутність порушення законодавства про фінансові послуги, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1.8 Положення № 2319, розгляд справ про правопорушення здійснюється виключно Нацкомфінпослуг або уповноваженими особами Нацкомфінпослуг у межах своїх повноважень.

Згідно з пп. 1 п. 2.1 Положення № 2319 Нацкомфінпослуг може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону 2664; 4) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 5) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 6) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 7) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 8) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Пунктом 1.11 Положення № 2319 посадова особа Нацкомфінпослуг при виявленні порушення законодавства про фінансові послуги, за яке застосовується захід впливу, складає акт про правопорушення.

Приписами п. 2.2 Положення № 2319 визначено, шо рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до пункту 2.4 Положення №2319 у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

З викладених норм вбачається, що у разі ухилення від виконання розпорядження відповідачем може бути застосовано захід впливу у вигляді штрафу. При цьому, якщо штраф не буде сплачено у добровільному порядку, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2020 Нацкомфінпослуг винесено постанову №227/384/13-2/14/П, якою застосовано відносно позивача штрафну санкцію (штраф) у розмірі 17 000,00 грн за невиконання вимог розпорядження від 06.06.2019 №1049.

Також з матеріалів справи встановлено, що зазначене розпорядження не виконано в силу надання позивачем неякісних та невідповідних до чинного законодавства звітів про оцінку майна, та не можуть підтверджувати його виконання.

Суд першої інстанції вірно вказав, що посилання позивача, що Нацкомфінпослуг не забезпечило його копіями рецензії Фонду державного майна України щодо звітів спростовується тим, що п.4.13 Положення №2319 надано право керівнику або уповноваженому представнику особі при розгляді справи про правопорушення знайомитися з усіма матеріалами, які є у справі про правопорушення.

Крім того, позивач стверджує, що отримав повідомлення про розгляд справи про порушення фінансового законодавства 04.05.2020, однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження зазначеного, а містять лише докази направлення акта про правопорушення та супровідний лист відповідача від 10.04.2020 про дату розгляду справи на 06.05.2020 об 11:00 год., при цьому у відповідь на отриманні листи надав пояснення про неможливість здійснити явку керівника з підстав карантинних обмежень, а також пояснення про неможливість виконати вимоги відповідача з причин відсутності додатків до вимоги, а саме рецензій Фонду.

Також позивач стверджує, що на дату розгляду справи про правопорушення (06.05.2020) оприлюднив на власному веб-сайті аудиторський звіт щодо проведення обов`язкового аудиту фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності та звіт про надання впевненості щодо річних звітів даних страховика за 2019 рік, що може підтверджувати достовірність та повноту звітності, в тому числі справедливу вартість активів станом на 31.12.2019.

Суд першої інстанції вірно вказав, що матеріали справи містять копію скріншоту веб-сторінки з сайту ПрАТ «СК «Вона», в якому виділений неідентифікований рядок з посиланням на дату 29.04.2020. Проте, відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Разом із тим предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для фіксування електронного доказу переважно робиться його електронна копія, яка часто має форму скріншота. Тобто скріншот - не оригінал документу, а лише форма фіксування електронного доказу. Таким чином, така копія має бути засвідчена електронним цифровим підписом особи, яка її подає.

Отже, копія скріншоту веб-сторінки з сайту ПрАТ «СК «Вона» від 29.04.2020 не є належним доказом на підтвердження позиції позивача в частині наявності аудиторського звіту, тим більше про опублікування такої інформації позивач Нацкомфінпослуг не повідомляв, в тому числі у поясненнях на вимогу про надання документів від 09.04.2020 №2486/13-8.

Частиною 1 ст.41 Закону №2664 штрафи, передбачені статтею 41 цього Закону, накладаються Головою, іншими членами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а також уповноваженими комісією посадовими особами після розгляду матеріалів, що засвідчують факт правопорушення.

Враховуючи те, що Розпорядження від 06.06.2019 №1049 є таким, що не виконано позивачем, винесення відповідачем постанови про накладення штрафу є цілком правомірним діянням.

Колегія суддів дійшла до висновку, що на день розгляду акту про правопорушення та на день розгляду даної справи у суді, позивачем не було надано відповідних документів, що підтверджували усунення порушень, або документів, що підтверджували вчинення проміжних етапів виконання розпорядження.

Також протягом усього розгляду справи, позивачем не було надано пояснень щодо підстав надання неякісних та непрофесійних звітів, які не можуть бути використані.

З приводу доводів апелянта щодо неотримання рецензій Фонду державного майна України, колегія суддів зазначає, що вказані рецензії є лише підтвердженням надання позивачем неякісних та не відповідних до чинного законодавства звітів про оцінку майна, що не можуть підтверджувати виконання розпорядження №1049, однак не є допоміжними чи основоположними документами без яких позивач не міг замовити новий звіт від суб`єкта оціночної діяльності з рецензією від Фонду або аудиторський висновок, що підтверджує вартість нежитлових приміщень.

Також апелянтом не доведено, що саме неявка уповноваженого представника на розгляд акту про правопорушення унеможливила спростування такого правопорушення та подачу відповідних, обґрунтованих доказів.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Вона» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.05.2022.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

В.П. Мельничук