Справа № 497/586/22
Суддя: Висоцький С. О.
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
06.05.2022 Справа № 497/586/22
Провадження № 2-а/497/5/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2022 року Болградський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Висоцького С.О.

секретаря судового засідання Войтової С.І.

без участі сторін,

розглянувши в письмовому провадженні в місті Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області, Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

31.03.2022 року до Болградського районного суду Одеської області надійшла вищезазначена адміністративна позовна заява, якою позивач просить визнати протиправними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області М. Сороки щодо винесення постанови від 22.03.2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП (керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами), та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 20 400.00 гривень та зазначену постанову в повному обсязі; cкасувати в повному обсязі вищезазначену постанову від 22.03.2022 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.126 ч.4 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 20 400.00 гривень, закрити провадження по адміністративній справі щодо притягнення 22.03.2022 року ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст.126 КУпАП на підставі ч.1 ст.247 КУпАП. Судові витрати стягнути з відповідачів. Позовні вимоги мотивовані недоведеністю вчинення позивачем адміністративного правопорушення та порушенням відповідачем його прав при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Посилається на недодержання відповідачем вимог ст.ст. 247, 268, 280, 281, 288, 289 КУпАП.

Відповідачем Болградським РВП ГУНП в Одеській області 15.04.2022 року надано суду пояснення по суті справи та письмові докази, 15.04.2022 року, 20.04.2022 року, 06.05.2022 року позивачем надані додаткові докази, які залучені до матеріалів справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні 15.04.2022 року позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

В судове засідання 06.05.2022 року позивач та його представник не з`явились, але надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Представники відповідачів Головного управління Національної поліції України в Одеській області та Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, повідомлені належним чином, в судові засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань про відкладання розгляду справи не заявили.

Відповідно п. ч.3 ст. КАС України у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відтак, враховуючи викладене та скорочені строк розгляду даної справи, визначені ч. 1 ст.286 КАС України, неявку в судове засідання належним чином повідомлених учасників справи, суд розглядає справу в письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора СРПП Болградського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Сорока М.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №5351207 від 22.03.2022 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Дана постанова вмотивована тим, що ОСОБА_1 22.03.2022 року о 16:37 год. в м.Болград по вул..Заводська при перетині «блок-посту», керував транспортним засобом ВАЗ 21150 ДНЗ НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, внаслідок позбавлення права керування за постановою Болградського районного суду Одеської області від 03.02.2022 року по справі №497/137/22, чим порушив п.п.2.1 «а» ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтею 289 КУпАП встановлено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює та визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до вимог пункту 2.1 "а" ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено частиною четвертою статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, іншими доказами, перелік яких не вичерпний.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин, Відповідачі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення ним порушення ПДР відповідними доказами.

Проте, доказів на підтвердження порушення позивачем вимог пункту 2.1 "а" ПДР матеріали справи не містять.

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч.2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Як вбачається з наданої Відповідачем копії постанови Болградського районного суду Одеської області від 03.02.2022 року по справі №497/137/22, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Відмітка про набрання законної сили постановою відсутня.

У відповіді на адвокатський запит, листом Болградського районного суду від 29.03.2022 року повідомлено, що вищевказана постанова суду не набрала законної сили, оскільки справа 14.02.2022 року направлена до Одеського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги захисника в інтересах ОСОБА_1 . Станом на 29.03.2022 року справа з Одеського апеляційного суду не поверталась.

Згідно інформації з сайту Одеського апеляційного суду розгляд вказаної апеляційної скарги призначено на 12.04.2022 року, потім відкладено на 17.05.2022 року.

Відтак, постанова Болградського районного суду Одеської області від 03.02.2022 року по справі №497/137/22 станом на 22.03.2022 року не набрала законної сили, відтак, ОСОБА_1 не можна була вважати таким, що позбавлений прав керування транспортним засобом, тобто в діях позивача був відсутній склад адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, що є підставою для скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ураховуючи, що об`єктивні докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення пункту 2.1 "а" ПДР в матеріалах справи відсутні, обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення ґрунтується на припущеннях, що є неприпустимим відповідно до частини третьої статті 62 Конституції України, а тому усі сумніви щодо доведеності вини особи суд, виходячи із конституційних вимог, тлумачить на його користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про визнаня протиправними дії інспектора сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області М. Сороки щодо винесення постанови від 22.03.2022 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, оскільки інспектор сектору реагування патрульної поліції Болградського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції М. Сорока, будучи працівником органу поліції, що має спеціальне звання, діяв у відповідності та в межах повноважень, передбачених Законом України «Про національну поліцію», ст.ст 222, 258, 276 КУпАП. Однак, враховуючи наведені вище порушення, виніс зазначену постанову протиправно.

Статтею 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої, третьої ст. 139 КАС України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно ч. 3 тієї ж статті КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача - Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, оскільки оскаржувану постанову винесла посадова особа саме Болградського РВП, слід стягнути на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн., оскільки позов задоволено частково.

Відповідно до ч.1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС України).

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, в обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 надав суду наступні докази витрат:

- Угоду про надання правової допомоги №20-04/22 від 25 березня 2022 року,

- акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 06.05.2022 року, відповідно до якого сторонами підтверджено надання правової допомоги, її обсяг та вартість. Так, адвокатом проведено аналіз наданих документів, напрацьовано правову позицію, підготовлено та подано адвокатський запит, до суду позовну заяву, клопотання, прийнято участь в судовому засіданні, надано до суду додаткові докази на загальну суму 9000,00 гривень.

- квитанцію №399 від 18.04.2022 року про оплату послуг з надання правової допомоги на суму 7000,00 гривень.

З аналізу положень ст. 134 КАС України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на правничу допомогу адвоката сумі 3500,00 гривень, що відповідає критеріям співрозмірності, реальності та розумності їхнього розміру.

На підставі ст.ст. 126, п.1 ч.1 ст.247, 293 КУпАП, ст.ст. 5, 7, 19, 132, 134, 139, 252, 241-246, 250, 251, 255, 286, 297 КАС України, суд,

ухвалив

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області, Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО №5351207 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 22.03.2022 року інспектором Болградського РВП ГУНП в Одеській області Сорокою М.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ( (68702, Одеська область, м. Болград, пр.. Соборний, 97), з рахунку бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати на загальну суму 3996,20 (Три тисячі дев`ятьсот дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано або після його перегляду в апеляційному порядку.

Суддя С.О.Висоцький