Справа № 120/862/22-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2022 р. справа № 120/862/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

21.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що з 05.01.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України №3723-ХІІ та актами КМУ.

На переконання позивача, рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 26.01.2022 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

31.01.2022 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04.05.2022 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, у яких останній просить суд врахувати правові висновки Верховного суду, викладені у постанові від 19.03.2019 року справа №466/5138/17.

Ухвала суду про відкриття провадження від 07.02.2022 року отримана відповідачем 11.02.2022 року, що підтверджується матеріалами справи, однак правом на подання відзиву на позовну заяву останній не скористався.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач з 05.01.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

10.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України №3723-ХІІ та актами КМУ.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIIу порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, рішенням Головного управління ПФУ у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України №3723-ХІІ та актами КМУ. При цьому, оскаржуваним рішенням позивачу підтверджено 7 років 10 місяців 23 дні стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Натомість, позивач вважає, що його стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби є достатнім для призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України №889-VIII.

При цьому, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу роботи на державній службі наступних періодів:

- з 09.05.1974 року по 11.05.1976 року - служба у Збройних Силах СРСР;

- з 30.07.1980 року по 26.03.1981 року - на посаді старшого виконроба закладу ІВ 301/39;

- з 08.05.1982 року по 20.11.1986 року - на посаді секретаря парткому Теплицької міжгосподарської будівельної організації та інструктора оргкомітету Теплицького райкому Компартії України;

- з 20.11.1986 року по 01.06.1988 року - на посаді заступника голови районного агропромислового об`єднання по будівництву та капітальному ремонту;

- 05.01.2016 по 11.05.2016 року - на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області.

Визначаючись щодо наявності підстав для зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи на державній службі, суд зазначає наступне.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Так, статтею 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

У пункті 6 Порядку № 229 також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (тобто, до 1 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування періодів роботи позивача з 09.05.1974 року по 11.05.1976 року, з 30.07.1980 року по 26.03.1981 року, з 08.05.1982 року по 20.11.1986 року з 20.11.1986 року по 01.06.1988 року та з 05.01.2016 по 01.05.2016 року до стажу роботи на державній службі слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Щодо проходження військової служби в Збройних Силах СРСР, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Також, частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї станом за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язані із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до пункту 76 розділу ІХ Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, час перебування громадян на дійсній військовій службі у лавах Збройних Силах СРСР зараховується до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу і стажу роботи за спеціальністю відповідно до діючого законодавства.

В свою чергу, статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вищезазначені положення кореспондуються з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII, який до 1 січня 2004 року встановлював порядок та умови обчислення стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби позивача період проходження військової служби в Збройних Силах СРСР з 09.05.1974 року по 11.05.1976 року.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування періоду проходження військової служби до стажу державної служби була висловлена Верховним Судом у постановах №569/350/17 від 3 липня 2018 року та №500/2565/18 від 27 грудня 2019 року.

Що стосується роботи позивача з 30.07.1980 року по 26.03.1981 року, то суд зазначає наступне.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у період з 30.07.1980 року по 26.03.1981 року працював старшим виконробом закладу ІВ 301/39.

Разом з тим, позивач посилається на абзац 6 пункту 2 Порядку №283 та вважає, що робота у період з 30.07.1980 року по 26.03.1981 року має буди зарахована до стажу державної служби.

Суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки абзацом 6 пункту 2 Порядку №283 встановлено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби (установи виконання покарань, слідчі ізолятори, підрозділи кримінально-виконавчої інспекції), які не мають спеціальних звань.

В той же час, доказів того, що посада старшого виконроба відповідає посаді спеціаліста Державної кримінально-виконавчої служби матеріли справи не містять.

Щодо періоду роботи позивача з 08.05.1982 року по 20.11.1986 року, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач у позовній заяві, згідно записів трудової книжки та довідки Теплицької районної ради Вінницької області №107-06-17/к від 03.12.2020 року про складові стажу державної служби для врахування при призначенні пенсії, з 08.05.1982 року по 20.11.1986 року він працював секретарем парткому Теплицької міжгосподарської будівельної організації та інструктором оргкомітету Теплицького райкому Компартії України.

Згідно довідки Теплицької районної ради №107-06-17/к від 03.12.2020 року про складові стажу державної служби для врахування при призначенні пенсії, позивач у період з 09.04.1981 року по 12.06.1985 року працював головним інженером, з 08.05.1982 року по 12.06.1985 року секретарем парткому Теплицької міжгосподарської будівельної організації, а з 08.06.1985 року по 20.11.1986 року інструктором оргкомітету Теплицького райкому Компартії України.

В той же час, зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 судом встановлено, що позивач у період з 09.04.1981 року по 12.06.1985 року працював на посаді головного інженера Теплицької МСО. З 08.06.1985 року по 20.11.1986 року інструктором оргкомітету Теплицького райкому Компартії України.

Суд зауважує, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, який підтверджує наявний трудовий стаж, є трудова книжка.

У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Крім того, за правилами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 N 58 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці та соцполітики № 259/34/5 від 08.06.2001 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Враховуючи, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, записи якої не відповідають інформації наведеної в довідці Теплицької районної ради №107-06-17/к від 03.12.2020 року, відповідач цілком обґрунтовано не зарахував до стажу державної служби позивача періоду його роботи з 08.05.1982 року по 12.06.1985 року на посаді секретаря парткому Теплицької міжгосподарської будівельної організації.

Що стосується довідки Теплицької районної ради №107-06-17/к від 03.12.2020 року про складові стажу державної служби для врахування при призначенні пенсії, у якій зазначено, що позивач у період з 08.05.1982 року по 12.06.1985 року працював секретарем парткому Теплицької міжгосподарської будівельної організації, то суд зауважує, що остання не містить інформації про первинні документи, на підставі яких видана зазначена довідка, а тому цілком обґрунтовано не взята пенсійним фондом до уваги. Таких доказів позивач не надає і суду.

Що стосується роботи позивача на посаді інструктора оргкомітету Теплицького райкому Компартії України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 283 до державної служби включається також час роботи в організаціях, передбачений абзацом 4 пункту 3 Положення № 1049.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років зараховується, зокрема, стаж роботи в партійних, профспілкових і комсомольських на виборних посадах.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 3 червня 1994 року № 4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, вищезазначеними нормами передбачено зарахування стажу роботи в партійних організаціях до стажу державного службовця, особам які працювали на виборних та відповідальних посадах в органах до 24 жовтня 1990 року. Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивача затверджено на посаді інструктора оргкомітету Теплицького райкому Компартії України рішенням бюро РК.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що період роботи позивача з 08.06.1985 року по 20.11.1986 року на посаді інструктора оргкомітету Теплицького райкому Компартії України безпідставно не зараховано Пенсійним органом до стажу державної служби позивача.

Щодо періоду роботи позивача з 20.11.1986 року по 01.06.1988 року, суд зазначає наступне.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у період з 20.11.1986 року по 01.06.1988 року працював на посаді заступника голови районного агропромислового об`єднання по будівництву та капітальному ремонту.

Пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи, зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Постановою від 10.12.1985 №429 "Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом УРСР", в якій зазначено, що Державний агропромисловий комітет УРСР, агропромислові комітети областей, районні агропромислові об`єднання, підвідомчі їм радгоспи, підприємства, установи, організації та колгоспи утворюють систему Держагропрому УРСР і входять до єдиної системи Держагропрому СРСР. В даній постанові зазначено, що агропромислові об`єднання здійснюють свою діяльність під керівництвом відповідно виконкомів обласних, районних Рад народних депутатів.

В абзаці 3 пункту 3 цієї постанови зазначено, що слід забезпечити відповідну перебудову районних агропромислових об`єднань передбачивши їх організаційне укріплення як єдиних органів територіального управління господарствами, організаціями та підприємствами, що входять в агропромисловий комплекс. У зв`язку з цим визнати необхідним ліквідувати обласні та районні управління сільського господарства. Крім цього, Ради агропромислових формувань в районах та областях створювались для оперативного виконання на місцевому рівні функцій управління агропромисловим комплексом та підпорядковувались центральному союзно- республіканському органу державного управління агропромисловим комплексом створеного на базі Міністерства сільського господарства УРСР.

Відповідно до спільного листа Міністерства фінансів України від 17.06.1994р. №16-102-15 та Міністерства праці України від 20.06.1994р. №05- 2258 починаючи з 1962 року відбулося ряд змін у структурі управління сільським господарством колишньої УРСР. Враховуючи ці зміни, які проводились відповідно до постанов Уряду, періоди роботи керівних працівників і спеціалістів обласних та районних органах управління сільським господарством підлягають зарахуванню до стажу державної служби за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях та інших формуваннях, які не реорганізовані у районні управління сільського господарства та продовольства.

Як вже зазначено судом вище, позивач у період з 20.11.1986 року по 01.06.1988 року працював на посаді заступника голови районного агропромислового об`єднання по будівництву та капітальному ремонту.

Враховуючи зазначене, відповідачем безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача період роботи на посаді заступника голови районного агропромислового об`єднання по будівництву та капітальному ремонту.

Щодо стажу роботи позивача на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області, суд зазначає наступне.

Пунктом 4 частини 2 статті 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" до третьої категорії посад в органах місцевого самоврядування відносяться посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад.

Таким чином, посада голови районної ради відповідно до статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", пункту 2 Порядку №283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби, а тому період роботи позивача на посаді голови Теплицької районної ради Вінницької області підлягає зарахуванню до його стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби вищезазначених періодів роботи позивача, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року слід визнати протиправним та скасувати.

Надаючи правову оцінку, обраному позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом вище, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи із обставин цієї справи суд враховує, що оскаржуване позивачем рішення не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Тобто, в межах розгляду цієї справи суд не може дійти остаточного висновку про призначення позивачу пенсії державного службовця, оскільки обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, окрім наявності станом на 01.05.2016 року 10 років стажу державної служби та перебування на посаді державної служби, є досягнення 62 річного віку та наявність страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону №1058.

Поряд з цим, суд зауважує, що саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо обчислення стажу, а тому, за відсутності рішення пенсійного фонду про обчислення стажу роботи позивача на посадах, які підлягають зарахуванню до стажу державної служби, зокрема станом на 01.05.2016 року та страхового стажу на час досягнення 62 річного віку, суд позбавлений можливості прийняти рішення про призначення пенсії.

Крім того, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не досліджувались довідки про складові заробітної плати, які просить врахувати позивач при призначенні пенсії державного службовця, що також перешкоджає суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин та керуючись положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 10.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Згідно ч.3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №04 від 13.01.2022 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 10.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович