Справа № 640/27363/20
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Державної аудиторської служби України, за участю третіх осіб - Товариства з обмеженою відповідальністю «БИО-ТЕХНОЛОГИИ» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРКТОРГ», про визнання протиправним та скасування висновку,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент соціальної політики) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати висновок Державної аудиторської служби України про результати моніторингу закупівлі за унікальним номером оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу № UA-2020-06-01-008699-b.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що за результатами моніторингу закупівлі були виявлені порушення, які полягали у зазначенні Департаментом соціальної політики неповної інформації в річному плані закупівлі, безпідставному відхиленні тендерної пропозиції ТОВ «БИО-ТЕХНОЛОГИИ», а також у протиправному не відхиленні тендерної пропозиції ТОВ «ПАРКТОРГ». Відповідач зазначає, що наявність підстав для проведення моніторингу процедури закупівлі не була предметом спору, у зв`язку з чим відомості із засобів масової інформації, які стали підставою для початку такої процедури, не надавалися до суду. Також відповідач заперечує проти наявності підстав для стягнення на користь позивача судових витрат.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених у ньому висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - без змін, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що Департамент соціальної політики розмістив оголошення про проведення відкритих торгів № UA-2020-06-01-008699-b. Узагальнена назва предмету закупівлі: НК 024:2019: 11239 - підгузники для дорослих; 35008 - дитячий підгузник.

Наказом Державної аудиторської служби України від 22 вересня 2020 року № 267 «Про початок моніторингу закупівель» було вирішено провести моніторинг закупівлі № UA-2020-06-01-008699-b. Підставою для здійснення моніторингу вказаної закупівлі стало повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

За результатами моніторингу було складено висновок від 19 жовтня 2020 року № 955, в якому зазначено про порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі» під час складання річного плану закупівлі та вимог ч. 1 ст. 31 вказаного Закону від час розгляду тендерних пропозицій ТОВ «БИО-ТЕХНОЛОГИИ» та ТОВ «ПАРКТОРГ».

У зв`язку з цим Департамент соціальної політики зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом розірвання договору та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Не погоджуючись із таким висновком Державної аудиторської служби України, Департамент соціальної політики звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Департаменту соціальної політики, суд першої інстанції виходив з того, що викладені у висновку від 19 жовтня 2020 року № 955 доводи щодо порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» не знайшли свого підтвердження.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, адже він відповідає фактичним обставинам справи.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначає Закон України «Про публічні закупівлі». Цей Закон має на меті забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» моніторинг процедури закупівлі - аналіз дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель під час проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та протягом його дії з метою запобігання порушенням законодавства у сфері публічних закупівель.

За правилами ч.ч. 1, 6, 10 ст. 8 вказаного Закону моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

За результатами моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу процедури закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду. Замовник зазначає в електронній системі закупівель про відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження та номер такого провадження.

Департамент соціальної політики звернувся до суд з позовом щодо оскарження висновку від 19 жовтня 2020 року № 955 у межах строку, визначеного ч. 10 ст. 8 Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з оскаржуваним висновком, одне з виявлених порушень полягало у тому, що Департаментом соціальної політики у річному плані закупівель UA-P-2020-06-01-004145-c не зазначено інформації про місцезнаходження Замовника та його категорії, що не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі».

Вимоги до змісту річного плану закупівлі визначені в ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі».

Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що у річному плані повинна міститися інформація про найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його категорія.

Матеріалами справи підтверджується, що оприлюднений позивачем в електронній системі закупівель річний план закупівель дійсно не містить інформації про його місцезнаходження та категорію.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, Департамент соціальної політики вказував на те, що ним було складено річний план на 2020 рік шляхом заповнення електронної форми на авторизованому електронному майданчику E-tender.UA та опубліковано 01 червня 2020 року в електронній системі закупівель PROZZORO. Станом на вказану дату в електронній системі закупівель не було реалізовано технічної можливості внесення (відсутні пункти для заповнення) таких відомостей як місцезнаходження та категорія замовника.

У свою чергу відповідачем не спростовано доводи позивача щодо технічної неможливості відображення у відповідному полі електронної форми на авторизованому електронному майданчику E-tender.UA відповідної інформації.

Вирішуючи спір за вказаних обставин, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку зі сплином часу відсутня можливість перевірити обставини, на які посилається Департамент соціальної політики.

Натомість суд першої інстанції врахував, що інформацію про місцезнаходження та код замовника було відображено в повному обсязі в оголошенні про проведення процедури закупівлі UA-2020-06-01-008699-b, у якому (крім іншого) вказано: категорія замовника: Орган державної влади, місцевого самоврядування або правоохоронний орган; місцезнаходження замовника: 03165, Україна, Київська обл., Київ, проспект Любомира Гузара, 7. Тобто, інформація, визначена ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі», була доведена до всіх зацікавлених осіб.

У свою чергу відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що замовник міг вказати необхідну інформацію або в інших полях, або в примітках, або завантажити заповнену форму річного плану закупівель окремим файлом.

Колегія суддів вважає зазначені доводи Державної аудиторської служби України необґрунтованими, адже вини не узгоджуються з вимогами Порядку розміщення інформації про публічні закупівлі, затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 11 червня 2020 року № 1082 (далі - Порядок № 1082).

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником / ЦЗО / учасником / постачальником / органом оскарження / органами державного фінансового контролю шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель, та завантаження відповідних документів через автоматизоване робоче місце замовника / ЦЗО / учасника / постачальника / органу оскарження / органів державного фінансового контролю.

У разі якщо інформація, розміщена в електронній системі закупівель шляхом завантаження документів, містить відомості, що відрізняються від тих, які розміщені шляхом заповнення електронних полів, автентичною вважається інформація, розміщена шляхом заповнення електронних полів.

Зазначена норма Порядку № 1082 вказує на те, що розміщення інформації в електронній системі закупівель здійснюється замовником саме шляхом заповнення електронних полів, визначених адміністратором і реалізованих в електронній системі закупівель.

Розміщення інформації про місцезнаходження та категорію замовника поза межами відповідних полів не передбачено.

У свою чергу завантаження річного плану закупівель через автоматизоване робоче місце із зазначенням інформації, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі», також не свідчитиме про виконання вимог закону, адже автентичною вважатиметься саме та інформація, що розміщена шляхом заповнення електронних полів.

Отже, відповідач фактично не заперечує проти доводів позивача щодо відсутності в електронній системі закупівель станом на червень 2020 року електронних полів для зазначення відомостей про місцезнаходження та категорію замовника. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність вказаної інформації в річному плані закупівель не свідчить про порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про публічні закупівлі» саме Департаментом соціальної політики.

Згідно з висновком від 19 жовтня 2020 року № 955 позивачем також було порушено вимоги ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» при вирішенні питання щодо наявності підстав для прийняття тендерних пропозицій ТОВ «БИО-ТЕХНОЛОГИИ» та ТОВ «ПАРКТОРГ».

Відповідно до протоколу розгляду тендерних пропозицій UA-2020-06-01-008699-b від 22 вересня 2020 року Департамент соціальної політики відхилив пропозицію ТОВ «БИО-ТЕХНОЛОГИИ» як таку, що не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмету закупівлі.

Замовник встановив, що ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» надало документи LINYI 2H HEALTHCARE PRODUCTS CO., LTD, автентичність яких встановити неможливо, адже вони містять різні, не схожі один на одного варіанти підписів, зокрема одні виконані ієрогліфами, інші - латиницею, у той час як підписантом зазначено одну і ту ж саму особу Wang Ke Feng/director. Окрім того, при збільшенні документів, чітко проявляються ознаки накладення графічного зображення печатки та підпису на документи. Крім того замовником встановлено, що ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» надано у складі тендерної пропозиції зображення товару, які унеможливлюють підтвердження виконання вимог вимог тендерної документації, зокрема фотографічні зображення не чіткі та з них неможливо прочитати інформацію про товар (марка, модель, призначення, розмір та інше), виробника, країну виготовлення, дату виробництва, термін придатності, тощо, нанесену виробником заводським способом.

Державна аудиторська служба України визнала необґрунтованим рішення замовника про відхилення пропозиції ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ», зазначивши, що ним не надано висновків експертних досліджень щодо документів, підписання яких ставиться під сумнів.

Також відповідач зазначає, що із наданих ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» документів можливо встановити інформацію про товар (марка, модель, призначення, розмір, виробника, країну походження, дату виробництва, термін придатності тощо).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог Департаменту соціальної політики, суд першої інстанції визнав обґрунтованими доводи позивача про те, що кінцевий строк подання тендерних пропозицій спливає 22 липня 2020 року, в той час як проведення експертних досліджень потребує не тільки більш тривалого часу, а й фінансових витрат і надання експертові додаткових матеріалів, як то зразків підпису особи, що зазначена як підписант.

Дослідивши копії документів та зразків фотозображень упаковки товарів, що містилися у складі тендерної пропозиції ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ», суд першої інстанції прийшов до висновку, що вони підтверджують доводи позивача щодо неможливості встановлення інформації про товар.

Перевіряючи обґрунтованість зазначених висновків суду першої інстанції та доводів відповідача, колегія суддів враховує, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель у разі, якщо тендерна пропозиція учасника не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

Додатком 2 до тендерної документації «Технічна специфікація» зокрема передбачено, що якщо учасник не є виробником продукції, у складі пропозиції, на підтвердження характеристик товару, необхідно надати скановані копії документів, які підтверджують стосунки із виробником: договір з виробником або з уповноваженим представником виробника в Україні або інший документ (документи), що підтверджує зв`язки учасника з виробником продукції або з уповноваженим представником виробника в Україні, підписаний зі сторони виробника або з уповноваженим представником виробника в Україні. Зазначені документи повинні бути дійсними на весь термін постачання продукції та обов`язково містити гарантії виробника або уповноваженого представника виробника в Україні щодо якості продукції. Запропонований до постачання товар повинен мати інструкцію з застосування. Для підтвердження учасником надається копія інструкції з застосування товару, завірену підписом та печаткою виробника або уповноваженого представника виробника в Україні.

На виконання зазначених вимог тендерної документації ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» надало інструкцію з застосування товару та гарантійний лист, затверджені підписом та печаткою виробника.

Водночас підписи особи, зазначеної як Wang Ke Feng/director, на вказаних документах дійсно містять відмінності. Такі відмінності є очевидними і можуть бути виявлені шляхом візуального огляду документів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що у позивача були підстави вважати, що ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» не виконало належним чином вимоги тендерної документації щодо надання гарантії якості продукції та інструкції з застосування товару, завірених підписом та печаткою виробника або уповноваженого представника виробника в Україні.

У додатку 2 до тендерної документації «Технічна специфікація» також міститься вимога про те, що упаковка товару повинна містити інформацію про товар (марка, модель, призначення, розмір та інше), виробника, країну виготовлення, дату виробництва, термін придатності, тощо, нанесену виробником заводським способом. Нанесення інформації на упаковку шляхом стікерування допускається лише з метою дублювання інформації українською мовою (надати фотографічні зображення упаковки товару).

Судом встановлено, що ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» у складі тендерної документації надало фотографічні зображення упаковки товару, однак якість таких матеріалів не дає можливості встановити зміст інформації про товар та перевірити виконання вимог п. 11 додатку 2 до тендерної документації «Технічна специфікація».

Відповідно до п. 1 «Зміст і спосіб подання тендерної пропозиції» розділу ІІІ «Інструкція з підготовки тендерної пропозиції» тендерної документації, затвердженої рішенням тендерного комітету від 14 липня 2020 року, документи, що розміщуються учасником в ProZorro, повинні бути належного рівня зображення та доступні до перегляду.

За змістом п. 11 додатку 2 до тендерної документації «Технічна специфікація» надання фотографічних зображень упаковки товару обумовлене необхідністю перевірки повноти інформації про товар, виробника, країну виготовлення, дату виробництва, термін придатності тощо, що розміщена на ній.

Однак рівень наданих ТОВ «БИО ТЕХНОЛОГИИ» фотографічних зображень не є належним, адже не дає можливості встановити зміст інформації, розміщеної на упаковці товару, що також свідчить про невиконання вимог тендерної документації.

Наведені обставини вказують на те, що тендерний комітет Департаменту соціальної політики прийняв правильне рішення про відхилення пропозиції ТОВ «БИО-ТЕХНОЛОГИИ».

За висновком Державної аудиторської служби України, замовний торгів повинен був відхилити тендерну пропозицію ТОВ «ПАРКТОРГ» як таку, що не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації.

Відповідач зазначає, що ТОВ «ПАРКТОРГ» завантажило тендерну пропозицію та оновлену тендерну пропозицію, в яких відсутня інформація про країну походження товару, що не відповідає вимогам додатку 1 до тендерної документації.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно з додатком 1 до тендерної документації у тендерній пропозиції належить зазначати, зокрема, країну походження товару.

У тенденцій пропозиції та оновленій тендерній пропозиції ТОВ «ПАРКТОРГ» вказана інформація відсутня, що дійсно є порушенням вимог додатком 1 до тендерної документації.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, Департамент соціального захисту наголошував на тому, що ТОВ «ПАРКТОРГ» була допущена помилка, яка не може бути підставою для відхилення пропозицій.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про публічні закупівлі» у тендерній документації зазначаються, зокрема, опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх тендерних пропозицій.

Зазначена норма права також визначає, що формальними (несуттєвими) вважаються помилки, що пов`язані з оформленням тендерної пропозиції та не впливають на зміст тендерної пропозиції, а саме - технічні помилки та описки.

Колегія суддів враховує, що в п. 2 «Інша інформація» розділу V «Оцінка тендерної пропозиції» тендерної документації замовником наведено опис та приклади формальних (несуттєвих) помилок, допущення яких учасниками не призведе до відхилення їх тендерних пропозицій. До формальних (несуттєвих) помилок віднесено зазначення неповного переліку інформації в певному документі, всупереч вимогам документації, у разі, якщо така інформація в повній мірі відображена в іншому документі, що наданий у складі тендерної пропозиції учасника.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що інформація про країну походження товару була зазначена ТОВ «ПАРКТОРГ» в іншому документі, що подавався у складі тендерної документації, а саме - у технічній специфікації.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відсутність у тендерній пропозиції ТОВ «ПАРКТОРГ» інформації про країну походження товару є формальною (несуттєвою) помилкою, яка не може бути підставою для відхилення тендерної пропозиції відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про публічні закупівлі».

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову Департаменту соціального захисту та визнання протиправним і скасування висновку Державної аудиторської служби України від 19 жовтня 2020 року № 955 про результати моніторингу процедури закупівлі за унікальним номером оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу № UA-2020-06-01-008699-b.

Апеляційна скарга Державної аудиторської служби України містить заперечення проти стягнення на користь Департаменту соціального захисту судових витрат на сплату судового збору.

Правила розподілу судових витрат визначені у ст. 139 КАС України. Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Державна аудиторська служба України наголошує на тому, що Департамент соціального захисту є суб`єктом владних повноважень, у зв`язку з чим понесені ним витрати на сплату судового збору не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що Департамент соціального захисту є органом місцевого самоврядування, що наділений публічно-владними управлінськими функціями на підставі законодавства.

Разом з тим наявність у Департаменту соціального захисту спеціальних повноважень не виключає можливість його звернення до суду як особи, права та інтереси якої були порушені іншим суб`єктом владних повноважень у сфері публічно-правових відносин.

Для цілей вирішення питання про розподіл судових витрат належить встановити підстави звернення до суду з позовом та статус Департаменту соціального захисту саме у тих правовідносинах, що є предметом спору.

Дослідивши позовну заяву, колегія суддів встановила, що Департамент соціального захисту звернувся до суду за захистом своїх прав від порушень з боку Державної аудиторської служби України під час реалізації нею публічно-владних управлінських функцій з проведення моніторингу процедури закупівлі за унікальним номером № UA-2020-06-01-008699-b.

Таким чином, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах є саме Державна аудиторська служба України. Натомість Департамент соціального захисту є юридичною особою, яка вважає свої права у сфері публічно-правових відносин порушеними.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що питання про розподіл судових витрат було вирішене судом першої інстанції у повній відповідності до вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги Державної аудиторської служби України не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 13 серпня 2021 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 238, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної аудиторської служби України - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку