Справа № 480/2842/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
11 травня 2022 року Справа № 480/2842/22
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради, треті особи: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Липоводолинської селищної ради, треті особи: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання неправомірним та скасування рішення шостої сесії Липоводолинської селищної ради восьмого скликання від 21 січня 2022 року «Про скасування рішення сесії Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021 року «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності».
Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить:
Заява обгрунтовується тим, що на думку позивача, на даний час існує реальна загроза того, що за період судового розглядуданої адміністративної справи відповідач змінить конфігурацію земельної ділянки, її площу, межі та присвоїть новосформованой земельній ділянці новий кадастровий номер. Все це, в свою чергу , може призвести до того, що по даній адміністративній справі зникне предмет позову і позивач, втратить можливість захистити в суді своє порушене право. Таким чином, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, виходячи із наступного.
Згідно частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.
За правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 Цивільного процесуального кодексу України, „з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини).
Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Тобто, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи.
Згідно з Рекомендацією N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акту; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.
Призначенням інституту забезпечення адміністративного позову є недопущення порушення прав позивача під час розгляду адміністративної справи та створення умов для можливості реального виконання рішення суду в подальшому.
Судом встановлено, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, зазначених у ч. 2 ст. 150 КАС України для забезпечення даного адміністративного позову.
Пунктом 5 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.
Позивач в позовній заяві просить скасувати рішення шостої сесії Липоводолинської селищної ради восьмого скликання від 21 січня 2022 року «Про скасування рішення сесії Липоводолинської селищної ради від 26.11.2021 року «Про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки комунальної власності».
Натомість суд зазначає, що рішення сьомої сесії Липоводолинської селищної ради восьмого скликання від 15 лютого 2022 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки», позивачем не оскаржується, відтак не є предметом оскарження у справі, що розглядається. Крім того, не є предметом оскарження і земельна ділянка щодо якої позивач просить заборонити вчиняти будь-які дії.
Також суд акцентує увагу, що позивач не зазначає коло осіб на який має розповсюджуватися заборона на вчинення будь-яких дій.
Крім того, позивачем фактично не доведено, що забезпечення позову у спосіб визначений ним у відповідній заяві будь-яким чином вплине на захист його прав та інтересів, з урахуванням позовних вимог визначених позивачем у позові, який є предметом розгляду у даній справі.
Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні.
Згідно частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя О.М. Кунець