Справа № 240/1211/22
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Житомир справа № 240/1211/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пономарьової К.В. від 15.11.2021 ВП №63911415 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

В обґрунтування позову вказано, що з метою приведення пенсійної справи у відповідність до вимог судового рішення у справі №240/449/19 здійснено обчислення підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначає, що з 01.04.2021 функції з фінансування виплати пенсій покладено на Пенсійний фонд України, тому у позивача відсутні повноваження щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення). Зауважує, що збільшення видатків на фінансування зазначеної бюджетної програми не проведено. Таким чином, непроведення виплати обумовлено відсутністю відповідного фінансового забезпечення, що не залежить від волі керівника позивача та не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду.

До відділу документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 15.11.2021 рішення суду залишалось невиконаним в частині нарахування доплати до пенсії, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно із Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає справу у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №240/449/19 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Вказане рішення набрало законної сили, у зв`язку з чим Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 09.06.2020 у справі №240/449/19 видані 19.11.2020 виконавчі листи.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Понамарьовою К.В. 14.12.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №63911415 з виконання виконавчого листа №240/449/19, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 19.11.2020, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

У зв`язку зі встановленням факту невиконання рішення суду без поважних причин державний виконавець прийняв постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Вважаючи таке рішення протиправним, ГУ ПФУ в Житомирській області подало цей позов до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1404-VIIІ).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону №1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст. 18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження своїх обов`язків.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі №240/13504/21 встановлено, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 у справі №240/449/19 органом пенсійного фонду виконано в частині нарахування пенсії стягувачу із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не мінімальної заробітної плати, як визначено рішенням суду.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що при перевірці виконання рішення суду боржником державним виконавцем з доданого перерахунку та звернення стягувача від 28.05.2021 встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме нарахування пенсії з 17.07.2018 проведено не у розмірі, визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а в значно менших розмірах. Згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 надбавка до пенсії за проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (за рішенням суду) складає 3682,00 грн. (що відповідає двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб із 1 січня 2018 року), а не як визначено у рішенні суду - двом мінімальні заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Відповідачем також зазначено, що державним виконавцем 09.11.2021 направлено вимогу до органу пенсійного фонду, в якій зазначено, що боржнику слід у строк до 14.11.2021 (включно) повідомити про виконання рішення суду в повному обсязі з поданням підтверджуючих документів.

Враховуючи те, що станом на 15.11.2021 відповідь від боржника до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) не надходила, а рішення суду залишалось невиконаним, державним виконавцем 15.11.2021 винесено постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 10200,00 грн. Позивачем не спростовано цих обставин будь-якими доказами.

Суд звертає увагу, що з перерахунку пенсії ОСОБА_1 , який було долучено до позовної заяви, вбачається, що надбавка до пенсії за проживання у зоні гарантованого добровільного відселення становить 13000,00 грн. Вказаний розрахунок повністю відповідає рішенню суду у справі №240/1211/22, однак вказаний перерахунок здійснений Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області після винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд вважає, що дії, вчинені органом пенсійного фонду на виконання рішення суду та інформація, що міститься у документах, які були долучені до вказаного позову, не свідчать про виконання судового рішення на момент винесення оскаржуваної постанови.

Доказів того, що на момент прийняття спірної постанови, боржником було виконано рішення суду у справі №240/449/19 відповідно до його змісту, або наявні поважні причини його невиконання, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не надано.

Оскільки підставою для прийняття спірної постанови є висновок державного виконавця про непроведення позивачем розрахунку підвищення до пенсії у розмірі двох мінімальних заробітних плат згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік, суд не надає правової оцінки доводам позивача про відсутність у нього можливості здійснити виплату ОСОБА_1 заборгованості, яка утворилась у зв`язку з перерахунком пенсії останньої.

Враховуючи встановлені у ході судового розгляду обставини справи та норми законодавства, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що державним виконавцем правомірно застосовано до позивача штраф за повторне невиконання судового рішення у повному обсязі без поважних причин, а тому постанова про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. у виконавчому провадженні ВП №63911415 від 15.11.2021 прийнята в межах норм чинного законодавства, зважаючи на що у задоволенні позову слід відмовити.

За частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідач під час розгляду справи довів правомірність оскаржуваної постанови.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України підстав для стягнення з відповідача судових витрат не має.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича,7, м. Житомир, 10003 ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (площа Соборна, 1, м. Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 КАС України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 КАС України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 12.05.2022.

Суддя Н.М. Майстренко