Справа № 400/12319/21
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/12319/21
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Миколаївського обласного центра з гідрометеорології про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати бездіяльність Миколаївського обласного центра з гідрометеорології щодо ненадання інформації на адвокатський запит від ОСОБА_1 №2 від 15.11.2021 р. протиправною та зобов`язати Миколаївський обласний центр з гідрометеорології надати ОСОБА_1 інформацію на адвокатський запит №2 від 15.11.2021 р.;

- визнати протиправними дії Миколаївського обласного центра з гідрометеорології щодо оформлення рахунку №258 від 18.11.2021 р. та акта здачі-прийому виконаних робіт за № 261 про оплату послуг у розмірі 430 грн. 00 коп.;

- стягнути з Миколаївського обласного центра з гідрометеорології на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7816 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач звернувся до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації про погодні умови по місцю і часу дорожньо-транспортної пригоди - в період часу з 01:00 по 02:00 06 листопада 2021 року на 122.1. метрів автодороги М-14 (Е-58) напрямку «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ», необхідної для подання до компетентного органу в якості відомостей про факти та яка може мати доказове значення, більш того може бути використана, як доказ у суді. Проте, відповідачем повідомлено, що запитувана позивачем інформація відноситься до спеціалізованої інформації у сфері гідрометеорології та яка відповідно до пункту 2 Додатку №3 до Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1102 надається на платній основі гідрометеорологічними установами та організаціями Міністерства надзвичайних ситуацій.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Миколаївського обласного центру з гідрометеорології щодо надання інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 №2 від 15.11.2021. Визнано протиправними дії Миколаївського обласного центру з гідрометеорології щодо оформлення рахунку №258 від 18.11.2021 та акту здачі-прийому виконаних робіт №261 про оплату послуг у розмірі 430 грн. 00 коп. У задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного центру з гідрометеорології сплачений судовий збір в сумі 1816 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 06.12.2021 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення в цій частині не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконним та необґрунтованим в оскаржуваній частині, з мотивів недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн. і ухвалити нове судове рішення у цій частині про стягнення зазначених вище витрат на користь позивача. Доводами апеляційної скарги зазначено, що позивачем у мотивувальній частині самого позову зазначено про розмір професійної правничої допомоги, попередньо понесеної останнім. До позову додані належні та допустимі докази на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також час, витрачений на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, З урахуванням всіх необхідних чинників. Саме тому, на думку апелянта, вказані вище обставини у своїй сукупності свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цьому випадку є невірним. Також, апелянт вказує, що відповідачем фактично не подавалось заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву відповідач лише зазначив, що він не розуміє суть розрахунку зазначених вище витрат позивача на професійну правничу допомогу, за відсутності заперечень з боку відповідача, на думку апелянта, у суду не було жодних підстав для відмови у стягненні цих витрат на користь позивача. Також апелянт вказує, що є незрозумілим з чого виходив суд, порівнюючи ціну заявленого позову 430 грн. із фактично проведеними роботам/наданими послугами адвокатом по даній справі. Апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що він володіє спеціальними знаннями у сфері права, оскільки сам Разумовський О.А., як адвокат, є фахівцем виключно в галузі кримінального та цивільного судочинства та відповідно, не є фахівцем у галузі адміністративного судочинства, а в Україні відсутні будь-які нормативно-правові акти, які б забороняли навіть адвокату наймати іншого адвоката для свого захисту/представництва у суді.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що в телефонній розмові, що мала місце 15- 17.11.2021, представником відповідача було повідомлено позивачу про платність інформації відповідно до вимог законодавства, а в подальшому і направлений офіційна відповідь, тому відповідь була надана в п`ятиденний строк передбачений ч. 2 статтею 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також, відповідач вказує, що позовні вимоги у позовній заяві складали 7816 гривень 00 копійок, але розрахунок суми некоректний, оскільки в позовній заяві вказано, що розрахунок за виконані послуги представником позивача здійснюється після остаточного рішення суду по суті, що, на думку відповідача, суперечить логіці. Між позивачем та його представником укладений договір надання професійного правничої (правової) допомоги від 23.11.2021, проте в матеріалах справи зазначеного договору немає, а є лише додаткова угода № 1 та Акт виконаних робіт по зазначеному договору, котрим Клієнт, він же позивач сплатив, а Адвокат,представник позивача вже отримав свій гонорар у 6000 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як було зазначено вище, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

З огляду на зазначене, колегія суддів переглядає рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року в межах поданої апеляційної скарги, а саме в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського обласного центру з гідрометеорології з адвокатським запитом №2 про надання довідки про погодні умови з врахуванням чинників, що впливають на дорожню обстановку по місцю і часу дорожньо-транспортної пригоди в період часу з 01:00 по 02:00 часу 06 листопада 2021 року на 122.1. метрів автодороги М-14 (Е-58) напрямку «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (від повороту на с. Котляреве Вітовського району Миколаївської області в напрямку м. Миколаєва).

У запиті вказано про те, що позивач надає правничу допомогу ОСОБА_2 в рамках здійснення досудового розслідування обставин кримінального провадження, з метою забезпечення права останнього на захист.

За результатами розгляду адвокатського запиту, відповідачем надано відповідь від 18.11.2021 №9913-2-698/991301, в якому зазначено, що виходячи з тексту за запитом, надати безкоштовної інформації відповідач не може, проте у разі оплати рахунку та надавши копію квитанції про оплату зазначеного рахунка, зможуть надати довідку з запитуваними параметрами.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є доведеними та обґрунтованими в частині визнання протиправною бездіяльність Миколаївського обласного центру з гідрометеорології щодо надання інформації на адвокатський запит ОСОБА_1 №2 від 15.11.2021; визнання протиправними дій Миколаївського обласного центру з гідрометеорології щодо оформлення рахунку №258 від 18.11.2021 та акту здачі-прийому виконаних робіт №261 про оплату послуг у розмірі 430 грн. 00 коп. Також, судом першої інстанції стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського обласного центру з гідрометеорології сплачений судовий збір в сумі 1816 грн.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., судом зазначено, що на підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано додаткову угоду №1 від 23.11.2021 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.011.2021 та акт виконаних робіт №1 на суму 6000,00 грн.

В даному випадку, позивачем не надано необхідних та належних доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, а саме не надано документи, що свідчать про оплату гонорару, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Водночас, суд вважав, що сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. в даній справі, є неспівмірною з ціною заявленого позову (430,00 грн.).

Крім того, суд зауважує, що позивач володіє спеціальними знаннями в сфері права, оскільки є адвокатом та надає правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. слід відмовити.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п.6, п.9 ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Згідно ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що факт оплати послуг на професійну правничу допомогу не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на таку допомогу у разі, якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг, щодо розгляду конкретної судової справи, а також з тим, що судом першої інстанції помилково зроблено прив`язку витрат на професійну правничу допомогу до ціни позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про відсутність заперечень, щодо розміру витрат на професійну допомогу, а також те, що позивач є фахівцем виключно в галузі кримінального та цивільного судочинства та відповідно не є фахівцем у галузі адміністративного судочинства.

Так, в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву в якому відповідач надає оцінку розрахункам гонорару адвоката та у прохальній частині просить відхилити позовні вимоги у повному обсязі, що і розцінюється судом, як заперечення проти заявлених всіх вимог у позовній заяві. Некоректне викладення прохальної частини відзиву не може бути підставою відхилення заперечень відповідача.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1-5 ч.1 ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;

адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;

адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом;

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;

захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом не надано доказів, що він є фахівцем виключно в галузі кримінального та цивільного права і відповідно не є фахівцем у галузі адміністративного судочинства. При цьому, законодавство України не розмежовує адвокатів за спеціалізацією.

Колегія суддів погоджується з апелянтом про те, що законодавством України не заборонено адвокату наймати іншого адвоката для захисту своїх прав, проте, колегія наголошує, що справа, яка порушена ОСОБА_1 , про зобов`язання надати інформацію, відноситься до справ незначної складності. При цьому, у даній категорії справ є відповідна практика Верховного Суду, що не потребує вивчення великої кількості законодавства. Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що особа -адвокат, яка склала відповідний іспит та володіє спеціальними знаннями у сфері права, у такій категорії справ може самотужки скласти позовну заяву.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній договір від 23.11.2021 р. про надання правничої (правової) допомоги, з посиланням на п. 4.1 цього договору, на який апелянт посилається у позовній заяві та апеляційній скарзі.

Таким чином, враховуючи, що деякі доводи апелянта знайшли часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні у мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року змінити у мотивувальній частині з підстав, викладених у цій постанові.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик