Справа № 120/15069/21-а
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

09 травня 2022 р. Справа №120/15069/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонлу України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2017 року №171 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

08 серпня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачеві призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Проте, під час призначення пенсії позивачу пенсійним органом не враховано додаткові види грошового забезпечення, а саме щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення.

Вважаючи, що відповідач безпідставно не врахував при призначенні пенсії таких додаткових видів грошового забезпечення, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату призначеної пенсії з врахуванням у складі її грошового забезпечення фактично отриманих сум щомісячної додаткової грошової винагороди з серпня 2015 року по липень 2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №384, а також індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №383.

Однак, відповідач відмовив у такому перерахунку, вказавши на те, що до додаткових видів грошового забезпечення належать лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії, проте щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація до таких не належать.

Не погодившись із такою бездіяльністю пенсійного органу, ОСОБА_1 оскаржив таку в судовому порядку.

Ухвалою від 15 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, задоволено клопотання щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02 грудня 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація є видами грошового забезпечення, що не пов`язані із виконанням обов`язків військової служби, мають тимчасовий характер, залежать від певних обставин, а їх розмір не є фіксованим. Відтак, оскільки виплата таких не є щомісячною, а тому відповідні виплати не включаються до складу грошового забезпечення, з якого призначається пенсія.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07 серпня 2017 року №171 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення з 07 серпня 2017 року.

08 серпня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивачеві призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

07 вересня 2021 року військовою частиною НОМЕР_2 видано довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 вих. №383, відповідно до якої, окрім інших видів грошового забезпечення, в період з січня 2016 року по серпень 2017 року позивачу виплачувалася індексація грошового забезпечення

Також, 07 вересня 2021 року військовою частиною НОМЕР_2 видано довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 вих. №384, відповідно до якої, окрім інших видів грошового забезпечення, в період з серпня 2015 року по липень 2017 року позивачу виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода.

19 вересня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо перерахунку пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, додаткових видів грошового забезпечення, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.

Проте, відповідач листом від 19 жовтня 2021 року відмовив у такому перерахунку з огляду на те, що при обчисленні пенсії до додаткових видів грошового забезпечення враховуються лише щомісячні надбавки, доплати, підвищення та премії, проте щомісячна додаткова грошова винагорода та індексація грошового забезпечення до таких не відносяться.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зважає на таке.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ).

Статтею 1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Отже, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять належать:

- посадовий оклад;

- оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103), для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Разом із тим, згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, в розумінні вимог пункту 7 Порядку №393 для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, з 01 березня 2018 року та пізніше розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням починаючи з 01 березня 2018 року на кількість таких місяців.

Таким чином, Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску при цьому не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону №2262-ХІІ, який є вичерпним.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17 та у постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №0640/4032/18.

В ході судового розгляду встановлено, що довідкою військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №384 про основні та додаткові види грошового забезпечення позивача підтверджується те, що щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний характер та належить до додаткових видів грошового забезпечення, оскільки така виплачувалася позивачу у період з серпня 2015 року по липень 2017 року.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення відповідно до статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивача.

Відтак, суд доходить висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії позивача з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за період з серпня 2015 року по липень 2017 року включно.

Що ж до врахування індексації грошового забезпечення позивача при перерахунку пенсії, то слід врахувати наступне.

Статтею 9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін визначено Законом України від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі по тексту - Закон №1282-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи те, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також і те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, тому механізм індексації має універсальний характер і питання її включення до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не врегульовано положеннями Закону №2011-XII або Закону №2262-ХІІ.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям, та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, проте які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, тому при вирішенні цього питання слід застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/2738/17. Так, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №638/9697/17 та від 26 серпня 2021 року у справі №240/7853/19.

Таким чином, особи, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отриманої ними індексації грошових доходів.

Відтак, обґрунтованими є доводи позивача щодо безпідставності відмови у перерахунку пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року, що визначені довідкою військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №383, а також щомісячної додаткової грошової винагороди за період з серпня 2015 року по липень 2017 року, що визначені довідкою військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №384.

Водночас, вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині відмови у перерахунку пенсії з включенням до такої щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення не підлягає задоволенню, адже бездіяльність має прояв пасивної поведінки відповідного суб`єкта. Натомість, відповідач листом від 19 жовтня 2021 року відмовив позивачеві у перерахунку пенсії із врахуванням згаданих складових грошового забезпечення, що свідчить про допущення протиправних дій щодо відмови в перерахунку пенсії.

Разом із тим, у позовній заяві йдеться про необхідність зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 08 серпня 2017 року, тобто з дати призначення такої пенсії позивачеві, що, на думку суду, є необгрунтованим з огляду на таке.

Особливості здійснення перерахунку пенсій осіб, звільнених з військової служби, визначені статтями 51 та 63 Закону №2262-ХІІ.

Так, частиною 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ передбачено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до статті 55 Закону №2262-ХІІ нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Зміст наведених норм свідчить, що вони стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, але не виплачених з вини органу Пенсійного фонду України.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

При цьому, в ході розгляду цієї адміністративної справи встановлено, що ОСОБА_1 пенсія призначена 08 серпня 2017 року, а із заявою про перерахунок пенсії із урахуванням суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року (що нараховані на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07 липня 2021 року у справі №580/2830/21), а також щомісячної додаткової грошової винагороди за період з серпня 2015 року по липень 2017 року позивач звернувся 19 вересня 2021 року, тобто через значний час після призначення пенсії.

Разом із заявою про перерахунок пенсії надано довідки військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №383 та вих. №384, якими підтверджується виплата таких складових грошового забезпечення.

А відтак, очевидно, що суми таких складових грошового забезпечення не могли бути враховані пенсійним органом при призначенні позивачеві пенсії у серпні 2017 року, а тому такі суми не є нарахованими.

Також адміністративна справа не містить доказів, які б підтверджували вину пенсійного органу щодо неврахування для обчислення пенсії позивача сум індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 08 серпня 2017 року (з дати призначення пенсії) по 19 вересня 2021 року (дати звернення із заявою про перерахунок пенсії).

Отже, до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статей 51, 55 Закону №2262-ХІІ в частині здійснення перерахунку пенсії позивача без обмеження строком.

При цьому, частинами 1 та 2 статті 63 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії, до якої долучив довідки військової частини НОМЕР_2 від 07 вересня 2021 року вих. №383 та вих. №384, звернувся 19 вересня 2021 року, тому з урахуванням приписів частини 2 статті 63 Закону № 2262-ХІІ відповідача слід зобов`язати перерахувати пенсію позивачеві з 19 вересня 2020 року, тобто за час, який передував дванадцятимісячному терміну до подання заяви про перерахунок пенсії, а не з дня призначення такої пенсії (08 серпня 2017 року), як вважає позивач.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі №826/782/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а.

Відповідно до частин 1, 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 9, 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 134, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми щомісячної додаткової грошової винагороди за період з серпня 2015 року по липень 2017 року включно, а також суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області провести з 19 вересня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням у складі грошового забезпечення фактично отриманої суми щомісячної додаткової грошової винагороди за період з серпня 2015 року по липень 2017 року включно, а також суми індексації грошового забезпечення за період з січня 2016 року по липень 2017 року включно, врахувавши при цьому раніше виплачені суми пенсії.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (місцезнаходження: 21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 13322403)

Рішення суду в повному обсязі складено 09.05.2022

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович