Справа № 560/253/22
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/253/22

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

11 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання протиправними, скасування наказів, визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58") про визнання протиправними, скасування наказів, визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову у вигляді заборони адміністрації ЗВК №58 застосовувати до нього кайданки при виведенні з камер або конвоюванні на території установи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.01.2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та вжити заходи забезпечення позову. Апелянт вказував, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про необхідність повернення його заяви про забезпечення позову з підстави несплати судового збору, оскільки має підстави для звільнення від сплати судового збору.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимоги статті 152 КАС України, а саме: не долучено до заяви про забезпечення позову документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання такої заяви.

При цьому, розглянувши заявлене позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих письмових доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору.

З огляду на фактичні обставини, норми чинного законодавства, апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Статтею 152 КАС України визначені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

Так, частиною 4 наведеної статті передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.7 ст.154 КАС України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано документ про сплату судового збору за подання такої заяви. Разом з тим, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з посиланням на те, що не має достатніх коштів для сплати судового збору, оскільки відбуває покарання, а тому не може працювати або отримувати грошові кошти іншим чином.

Також в матеріалах справи була наявна довідка Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" від 23.12.2021 р. № 347, якою підтверджено, що ОСОБА_1 відбуває міру покарання в чекторі для тримання чоловіків, засуджених до позбавлення волі. Станом на 20.12.2021 року залишок коштів на його особовому рахунку становить 236,74 грн.

За приписами ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другою цієї статті передбачено, що з цих підстав суд може звільнити від сплати судового збору.

Отже, ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» суду надано право звільнити особу від сплати судового збору за наявності відповідної умови, зокрема передбаченої у пункті 1.

Водночас, суд вирішуючи питання про залишення позовної заяви без руху чи повернення позовної заяви, якщо позивач, на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надав суду відповідні докази, які вказують на наявність умов для звільнення від сплати судового збору, повинен оцінити ці умови з позиції належності та достатності доказів, які цю умову засвідчують, про що у мотивувальній частині зробити відповідні висновки.

Відповідно до частин 1, 4 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлялось клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі довідки Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" від 23.12.2021 р. № 347.

Разом з тим, суд першої інстанції не з`ясував чи має позивач реальну можливість працювати та отримувати дохід з огляду на його статус засудженого до довічного позбавлення волі, не надав належної оцінки листу ДУ " Полтавська установа виконання покарань (№23)" від 09.07.2021.

Суд фактично не дослідив обставин, зазначених скаржником і формально пославшись на те, що наведені скаржником у клопотанні обставини не свідчать про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, не вказав, які саме обставини і докази на підтвердження рівня майнового стану має надати позивач, враховуючи, що оцінка таким доказам надається саме судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно правових позицій Верховного Суду, висловленою у постановах від 22.11.2018 року у справі № 142/334/18, від 06.03.2019 року у справі № 815/5818/16, від 16.05.2019 року у справі № 591/1484/17 та від 31.07.2019 року у справі № 821/1896/15-а, суд має досліджувати всі докази при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що КАС України визначено принципи здійснення адміністративного судочинства, одним з яких є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду. Даний принцип полягає в тому, що особам, які беруть участь у справі, а також іншим особам, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи чи інтереси, у випадках та порядку визначених цим Кодексом, надається право оскарження прийнятих судом рішень.

Повернення заяви про забезпечення позову в даному випадку суперечить завданню адміністративного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя, оскільки судовий збір є певним законним обмежувальним заходом, який є формою регулювання доступу до суду, а також попередження подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів. Таке обмеження не може розглядатись як таке, що саме по собі суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована згідно із Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, який гарантує кожному право на розгляд його справи судом. Разом з тим, Суд вважає, що встановлюючи таке регулювання, Договірні держави користуються певною свободою розсуду; застосовані обмеження не повинні обмежувати доступ, що залишається індивідууму таким чином або в такій мірі, що сутність права порушується; обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6, якщо воно не переслідує законної мети і якщо не існує розумного співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, яку потрібно досягти; національні суди надають звільнення від судових зборів тим заявникам, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (Marina v. Latvia, № 46040/07, пункт 50, 52); такі особливості, як здатність заявника сплатити судові збори, та стадія розгляду справи, враховуються при оцінці того, чи був порушений доступ до суду (Paykar Yev Haghtanak Ltd v. Armenia, № 21638/03, пункт 48); обмеження суто фінансового характеру, які абсолютно не пов`язані з перспективами успішності позову, повинні бути предметом особливо суворого розгляду з точки зору інтересів правосуддя (Podbielski and PPU Polpure v. Poland, № 39199/98, пункт 65; Wesolek., № 65860/12).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію (справа «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia), заява № 26746/05). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (справа «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи (справа «ФК Мретебі проти Грузії» (FC Mretebi v. Georgia), заява № 38736/04).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підстави для повернення заяви про забезпечення позову у разі несплати судового збору існують, проте, варто брати до уваги саму заяву (клопотання) про звільнення від сплати судового збору. Особі, в рівній мірі має бути забезпечено доступ до суду шляхом надання гарантій, що його заява про забезпечення позову буде розглянута, навіть при несплаті судового збору. Окремо, варто брати до уваги доведеність неможливості сплати судового збору заявником.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що повернення заяви про забезпечення позову без розгляду унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Замкова виправна колонія (№ 58)" про визнання протиправними, скасування наказів, визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити для продовження розгляду заяви до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.