Справа № 560/702/22
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/702/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 травня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування вимог,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування вимог.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що займався підприємницькою діяльністю на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємства 29.09.2003, перебував на спрощеній системі оподаткування, але з 2008 року підприємницькою діяльністю не займався, декларації про доходи не подавав, подав заяву в 2009 році до Красилівської МДПІ про призупинення підприємницької діяльності, доходів від підприємницької діяльності з 2008 року по даний час не отримує. В грудні 2021 року позивач припинив діяльність шляхом подачі заяви державному реєстратору, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис №00. 29.12.2021 позивача зупинено працівниками поліції та повідомили про те, що його автомобіль перебуває під арештом який накладений Красилівським районним відділом державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). 29.12.2021 позивач звернувся до в.о. начальника Красилівського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з завою про ознайомлення з виконавчими провадженнями які заведені стосовно позивача. 04.01.2021 ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП №59210932 та ВП №67105202, позивач дізнався, що відповідачем сформовано вимоги про сплату єдиного соціального внеску, а саме вимога Ф-2906-54/У від 20.02.2019 на суму 18276,72 грн. борг станом на 24.04.2019 та вимога Ф-2906-54/У від 23.03.2021 на суму 19390,64 грн. борг станом на 09.06.2021. Вважає, що визначення контролюючим органом зобов`язань зі сплати єдиного внеску та формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) здійснено за відсутності правових підстав, оскільки у період, за який відповідачем визначено борг, він не здійснював діяльності як фізична особа-підприємець і не отримував доходу від такої діяльності.

Ухвалою Хмельницького кружного адміністративного суду від 19.01.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов. Тому відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою.

Відповідно до інформації зазначеної у виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено - 17.12.2021 №001002222.

20.02.2019 Головним управлінням ДФС в Хмельницькій області складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2906-54 У, відповідно до якої ОСОБА_1 повинен сплатити до бюджету недоїмку з Єдиного соціального внеску у сумі 18276,72 гривень.

23.03.2021 Головним управлінням ДПС в Хмельницькій області складено Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2906-54 У, відповідно до якої ОСОБА_1 повинен сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 19390,64 гривень.

Даючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Взяття на облік осіб, зазначених: у пунктах 1, 4 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», - здійснюється на підставі відомостей про державну реєстрацію створення юридичної особи та її відокремленого підрозділу, відокремленого підрозділу іноземної неурядової організації, представництва, філії іноземної благодійної організації, державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, скасування державної реєстрації їх припинення, наданих згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», у день отримання зазначених відомостей.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється податковими органами на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

З матеріалів справи вбачається, що станом на час прийняття оскаржуваної вимоги позивач був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, тобто був платником єдиного внеску.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6, ч. 8 ст. 9, ч. 1 ст. 7 , ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, незалежно від отримання позивачем як фізичною особою підприємцем доходу, або не отримання такого доходу, незалежно від здійснення позивачем фактично підприємницької діяльності, або не здійснення такої діяльності, він має сплачувати єдиний внесок, як фізична особа підприємець.

Відповідно до п. 1, абз. 2 п. 2, п. 3 розділу VI «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

З аналізу змісту вищенаведених норм вбачається, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1, ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

З матеріалів справи судом встановлено, що у позивача станом на 23.03.2021 наявна заборгованість зі сплати ЄСВ в розмірі 19390,64 грн.

Враховуючи те, що позивач станом на 23.03.2021 був платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та мав заборгованість зі сплати вказаного внеску, суд вважає оскаржувані вимоги податкового органу від 20.02.2019 Головним управлінням ДФС в Хмельницькій області № Ф-2906-54 У та від 23.03.2021 № Ф-2906-54 У правомірними та такими, що скасуванню не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним не здійснюється підприємницька діяльність з 2008 року, так як було подано заяву в 2009 році до Красилівської МДПІ про призупинення підприємницької діяльності.

Однак, суд зазначає, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність лише 17 грудня 2021 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Будь-яких інших доказів позивачем суду не надано.

Окремо суд звертає увагу на твердження позивача щодо того, зазначені у позові, стосовно п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI.

Відповідно до п.9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:

а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;

б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.

Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:

1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;

2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.

У разі якщо суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були частково самостійно сплачені платником (особою) та/або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом, податковий орган приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені у частині, що залишилася несплаченою.

Суд звертає увагу, що ключовими умовами для списання несплаченої станом на 1 грудня 2020 року суми недоїмки, нарахованої платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафів та пені, нарахованих на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) від його діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, є подання до 1 березня 2021 року:

- державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності;

- до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано до суду жодних доказів того, що ним подавалася заява до контролюючого органу заява про списання заборгованості по ЄСВ, матеріали справи такої заяви також не містять.

Також, покликання позивача на те, що виконавчі документи, в тому числі оскаржувані вимоги, відповідачем надіслано на адресу позивача де він не проживає, суд оцінює критично.

Відповідно до п.45.1 ст. 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Відповідно до п. 70.1 ст. 70 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Відповідно до п. 70.7 ст. 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Отже, вказані приписи ПК України передбачають обов`язок, як фізичних осіб підприємців так і фізичних осіб - платників податків, які перебувають на обліку контролюючого органу, подавати відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки платника податків, в тому числі, щодо місця їх проживання.

Відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, який регулює порядок листування контролюючого органу з платником, документи вважаються належним чином врученими платнику, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення, або особисто вручені платнику податків (його представнику). У той же час, неотримання платником відповідного відправлення може ставитись у провину податковому органу у випадку, якщо таке неотримання настало з вини податкового органу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані вимоги були направлені відповідачем на адресу АДРЕСА_1 , яка була відома відповідачу, саме як податкова адреса позивача.

Позивач на підтвердження свого місця реєстрації надав до суду довідку видану виконкомом Антонінської селищної ради Красилівського району Хмельницької області № 1711 № 30.12.2021, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою фактично не проживає.

Проте, матеріали справи не містять доказів подання позивачем контролюючому органу відомостей про зміну його місця проживання (реєстрації), як це передбачено ст. 16 та ст. 70 ПК України.

Враховуючи те, що оскаржувані вимоги були надіслані за податковою адресою позивача, яка була внесена до відповідних реєстраційних баз даних відповідача, а позивачем не надано доказів повідомлення контролюючого органу про її зміну, у розумінні вимог ПК України надіслані позивачу документи вважаються належним чином врученими платникові.

Оскільки головною умовою для нарахування санкцій є встановлений факт несплати (несвоєчасної сплати) єдиного внеску, і такі обставини у цій справі мали місце, чого не спростовано письмовими доказами, суд приходить до висновку про доведення відповідачем обґрунтованості та правомірності прийнятих ним рішень, відтак відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні його позову, тому підстави для стягнення на його користь сплаченого судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування вимог - відмовити.

Судові витрати в порядку статті 139 КАС України розподілу між сторонами не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 44070171)

Головуючий суддя І.І. Тарновецький