Справа № 160/27327/21
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування рішення, -
30.12.2021 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якій позивач просить:
Позивачем також у позові заявлено клопотання про стягнення з відповідача понесені позивачем судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.01.2022 позовну заяву залишено без руху та позивачеві запропоновано усунути недоліки адміністративного позову протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.
25.01.2022 позивачем усунено недоліки позову.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
22.02.2022 від відповідача надійшли заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258-262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.
За даними АІС Податковий блок ФОП ОСОБА_1 з 19.09.2000 перебував на податковому обліку в Криворізькій північній ДПІ (Покровський район м. Кривий Ріг), з 01.01.2012 по 29.12.2012 - на спрощеній системі оподаткування (2 група), з 01.01.2013 по 08.01.2019 на загальній системі оподаткування.
На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 04.07.2013 № 406-VII та Указу Президента «Про деякі заходи з оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» від 24.12.2013 № 726/2012, з 01.10.2013 органами Міністерства доходів і зборів України розпочато адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
При цьому, згідно ІКП по коду платежу 74040000 ОСОБА_1 було сплачено з єдиний внесок:
у 2018 році на суму 8579,72грн. 12.09.2018 - 1000,00грн. (платіжне доручення №2410 від 11.09.2018), 24.10.2018 - 2500,00грн. (№2801 від 18.10.2018), 21.11.2018 - 3862,89грн. (платіжне доручення №3233 від 19.11.2018), 20.12.2018 - 1216,83грн. (платіжне доручення №3788 від 17.12.2018);
у 2020 році на суму 8280,59грн. 08.05.2020 - 1567,78грн. (платіжне доручення 4338 від 07.05.2020), 11.06.2020 - 4335,11грн. (платіжне доручення №6175 від 10.06.2020), 09.07.2020 - 2377,70грн. (платіжне доручення 7533 від 08.07.2020);
Згідно із розрахунком штрафу та пені до рішення, долученого відповідачем до позову та зазначеного у відзиві:
за період з 22.01.2013 по 19.08.2019 на суму боргу 3 грн. нараховано штраф у розмірі 10 відсотків у сумі 0,3 грн.;
за період з 10.02.2018 по 18.10.2019 на суму боргу 15 819,55 грн. нараховано штраф розмірі 20 відсотків у сумі 3163,92 грн., а саме:
з 10.02.2018 по 19.08.2019 на суму 1861,45 грн. штраф 372,29 грн.;
з 10.02.2018 по 20.08.2019 на суму 4555,85 грн. штраф 911,17 грн.;
з 10.02.2018 по 25.09.2019 на суму 2030,7 грн. штраф 406,14 грн.;
з 20.04.2018 по 25.09.2019 на суму 1900,45 грн. штраф 380,09 грн.;
з 20.04.2018 по 18.10.2019 на суму 556,75 грн. штраф 111,35 грн.;
з 20.07.2018 по 18.10.2019 на суму 2457,2 грн. штраф 491.44 грн.;
з 20.10.2018 по 18.10.2019 на суму 2457,2 грн. штраф 491,44 грн.
за період з 22.01.2013 по 18.10.2019 на суму боргу 15 822,55 грн. нараховано пені з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день простроченого платежу, а саме:
з 22.01.2013 по 19.08.2019 (кількість днів - 2401) пеня у сумі 7,2 грн.;
з 10.02.2018 по 19.08.2019 (кількість днів-556) пеня у сумі 1034,97 грн.;
з 10.02.2018 по 20.08.2019 (кількість днів - 557) пеня у сумі 2537,6 грн.;
з 10.02.2018 по 25.09.2019 (кількість днів - 593) пеня у сумі 1204,21'грн.;
з 20.04.2018 по 25.09.2019 (кількість днів - 524) пеня у сумі 995,83 грн.;
з 20.04.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 547) пеня у сумі 304,54 грн.;
з 20.07.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 456) пеня у сумі 1120,47 грн.;
з 20.10.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 364) пеня у сумі 894,41 грн.
Рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.10.2021 № направлено ОСОБА_1 та отримано ним 05.11.2021, про що позивачем у позові та у скарзі до ДПС України.

Не погодившись із рішенням Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.10.2021 № , позивачем подано скаргу до Державної податкової служби України.

Рішенням Державної податкової служби України від 30.11.2021 №27050/6/99-00-06-02-01-06 вирішено рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.10.2021 № залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи, що у відповідача не було підстав для прийняття рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 25.10.2021 № , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI).

За змістом статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - це недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом.

Платники єдиного внеску визначені в частині першої статті 4 Закону № 2464-VI (тут і надані у редакції на час виникнення спірних відносин).

Так, згідно з абз.2 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Облік платників єдиного внеску регламентований статтею 5 Закону № 2464-VI.

Так, облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - учасниками накопичувальної пенсійної системи), - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб - підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою.

Органи доходів і зборів повідомляють Пенсійний фонд про взяття на облік платників єдиного внеску із зазначенням органу доходів і зборів, в якому взято на облік платника. Порядок здійснення такого повідомлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом.

Згідно з частиною 2 статті 5 Закону № 2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 4, 5, 5-1, 15 та 16 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб.

Абзацом 2 частини 4 статті 5 Закону № 2464-VI передбачено, що обов`язки платників єдиного внеску виникають у осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців».

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За змістом частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

При цьому, відповідно до частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону № 2464-VI).

Згідно з частиною 14 статті 9 Закону № 2464-VI єдиний внесок, що відповідно до цього Закону підлягає сплаті із сум виплат за період з дня виникнення у платника відповідного зобов`язання до дня включення органом доходів і зборів даних про такого платника до реєстру страхувальників Державного реєстру, сплачується (стягується) на загальних підставах відповідно до цього Закону за зазначений період.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2464-VI розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (частина 5 статті 8 Закону № 2464-VI).

Права податкових органів визначені статтею 13 Закону № 2464-VI (тут і надалі у редакції на час спірних відносин).

Так, відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI податкові органи мають право: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону № 2464-VI рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (частини 2-3 статті 25 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частин 10, 13 статті 25 Закону № 2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Згідно з частиною 11 статті 25 Закону № 2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 20.03.2000 по 08.01.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, а відтак відповідно до частини першої статті 4 Закону №2464 був платником єдиного внеску та в силу положень частини 8 статті 9 Закону № 2464-VI зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно із відомостями з ІКП за позивачем по коду платежу 74040000 обліковувався борг з ЄСВ станом на 31.12.2015 у сумі 8582,72грн., станом на 31.12.2016 у сумі 8582,72грн., станом на 31.12.2017 8582,72грн., станом на 31.12.2018 15822,54грн., станом на 31.12.2019 21485,25грн., станом на 31.12.2020 13204,66грн., станом на 31.12.2021 11263,45грн.

Водночас, згідно із відомостями з ІКП по коду платежу 74040000 позивачем несвоєчасно здійснено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: 12.09.2018 в сумі 1000 грн. (платіжне доручення 2410 від 11.09.2018), 19.08.2019 в сумі 1864,46грн. (платіжне доручення №5990 від 14.08.2019), 20.08.2019 в сумі 4555,84 грн. (платіжне доручення №6228 від 19.08.2019) та 18.10.2019 в сумі 5471,10грн. (платіжне доручення №7960 від 17.10.2019), що не заперечено позивачем.

Отже, у відповідача були підстави для нарахування штрафних санкцій та пені.

Згідно із розрахунком штрафної санкції та пені до рішення № від 25.10.2021 за період з 22.01.2013 по 19.08.2019 на суму боргу 3 грн. нараховано штраф у розмірі 10 відсотків у сумі 0,3 грн.; за період з 10.02.2018 по 18.10.2019 на суму боргу 15 819,55 грн. нараховано штраф розмірі 20 відсотків у сумі 3163,92 грн., а саме: з 10.02.2018 по 19.08.2019 на суму 1861,45 грн. штраф 372,29 грн.; з 10.02.2018 по 20.08.2019 на суму 4555,85 грн. штраф 911,17 грн.; з 10.02.2018 по 25.09.2019 на суму 2030,7 грн. штраф 406,14 грн.; з 20.04.2018 по 25.09.2019 на суму 1900,45 грн. штраф 380,09 грн.; з 20.04.2018 по 18.10.2019 на суму 556,75 грн. штраф 111,35 грн.; з 20.07.2018 по 18.10.2019 на суму 2457,2 грн. штраф 491,44 грн.; з 20.10.2018 по 18.10.2019 на суму 2457,2 грн. штраф 491,44 грн.; за період з 22.01.2013 по 18.10.2019 на суму боргу 15 822,55 грн. нараховано пені з розрахунку 0,1% суми недоплати за кожний день простроченого платежу, а саме: з 22.01.2013 по 19.08.2019 (кількість днів - 2401) пеня у сумі 7,2 грн.; з 10.02.2018 по 19.08.2019 (кількість днів-556) пеня у сумі 1034,97 грн.; з 10.02.2018 по 20.08.2019 (кількість днів - 557) пеня у сумі 2537,6 грн.; з 10.02.2018 по 25.09.2019 (кількість днів - 593) пеня у сумі 1204,21грн.; з 20.04.2018 по 25.09.2019 (кількість днів - 524) пеня у сумі 995,83 грн.; з 20.04.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 547) пеня у сумі 304,54 грн.; з 20.07.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 456) пеня у сумі 1120,47 грн.; з 20.10.2018 по 18.10.2019 (кількість днів - 364) пеня у сумі 894,41 грн.

З огляду на зміст позовної заяви, позивач не заперечує несвоєчасність сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а лише вказує на те, що не був платником ЄСВ з 08.01.2019, а тому у нього відсутній обов`язок сплачувати єдиний внесок.

Однак, такі доводи позивача на обґрунтування неправомірності рішення № , не враховуються судом, оскільки оспорюваним рішенням застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за порушення строків сплати єдиного внеску за період з 22.01.2013, з 10.02.2018, з 20.04.2018, з 20.07.2018, з 20.10.2018 по дату фактичного погашення заборгованості (згідно із наведеними платіжними дорученнями), тобто за несвоєчасну сплату позивачем єдиного внеску та за період здійснення підприємницької діяльності, а не за несплату єдиного соціального внеску, як помилково зазначає позивач.

Щодо доводів позивача щодо строку застосування штрафних санкцій та нарахування пені з огляду на дату прийняття оспорюваного рішення, суд зазначає наступне.

Частиною 16 статті 25 Закону № 2464-VI, який є спеціальним законом, що регламентує нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, визначено, що строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Отже, при нарахуванні, застосуванні та стягненні сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені по єдиному внеску, строки давності не застосовується.

Щодо доводів позивача про відсутність зобов`язань по сплаті ЄСВ з 08.01.2019 у зв`язку із державною реєстрацією припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 4 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов`язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання (абз.2 пп. 65.10.8 п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України).

Суд зазначає, що наведене законодавство передбачає певні особливості щодо сплати єдиного внеску у разі припинення підприємницької діяльності, проте не змінюють строки сплати нарахованих зобов`язань, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Щодо доводів позивача про те, що борг, нарахований ОСОБА_1 до 25.10.2018, є безпідставним та безнадійним податковим боргом, а тому підлягає списанню, суд зазначає наступне.

Порядок списання податкового боргу визначений законодавством.

Так, згідно з пунктом 101.1 статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Пунктом 101.2 статті 101 Податкового кодексу України визначено, що під терміном «безнадійний» розуміється розуміється:

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду;

101.2.6. податковий борг банку, щодо якого наявне рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 10.10.2013 року № 577 (далі - Порядок), визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Пунктами 4.1, 4.2 зазначеного Порядку передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.

До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.

З аналізу наведених положень слідує, що списанню підлягає лише безнадійний борг, який списується на підставі рішення відвідного територіального органу.

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення позивача у визначеному законом порядку до податкового органу із заявою про списання безнадійного податкового боргу, докази прийняття податковим органом рішення стосовно списання безнадійного податкового боргу також відсутні.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 25 жовтня 2021 року про застосування відносно ОСОБА_1 штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 11263,45 грн.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем доведено правомірність прийняття рішення, що оскаржується, натомість позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своєчасної сплати ЄСВ за період з 22.01.2013, з 10.02.2018, з 20.04.2018, з 20.07.2018, з 20.10.2018 роки.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, правові підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) про скасування рішення № від 25 жовтня 2021 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 01.04.2022 року.

Суддя М.М. Бухтіярова