Справа № 120/2736/22-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2022 р. справа № 120/2736/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

28.02.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ПФУ у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

19.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Листом Головного управління ПФУ у Вінницькій області №0200-0222-8/10885 від 09.02.2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII він не обіймав посаду державної служби.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.03.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.04.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, вказав, що 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII. Згідно п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Тобто, до набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII (01.05.2016 року) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

- досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

- мали стаж державної служби не менше як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Натомість, на посадах державної служби позивач працював 13 років 1 місяць та 13 днів.

Враховуючи зазначене, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

19.01.2022 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ у Вінницькій області із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Листом Головного управління ПФУ у Вінницькій області №0200-0222-8/10885 від 09.02.2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII він не обіймав посаду державної служби.

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Так, принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10, 12 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XIIта актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XIIу порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, листом Головного управління ПФУ у Вінницькій області №0200-0222-8/10885 від 09.02.2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, оскільки на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII він не обіймав посаду державної служби. При цьому, оскаржуваною відмовою позивачу підтверджено 13 років 1 місяць 13 днів стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Натомість, позивач вважає, що його стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби є достатнім для переходу на пенсію державного службовця незалежно від того, чи працював він станом на 01 травня 2016 року на державній службі.

При цьому, зазначає, що його стаж державної служби становить 20 років 10 місяців 24 дні, в який входять наступні періоди роботи державної служби, із врахування строкової військової служби, а саме:

- з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року - на посаді старшого економіста фінансиста - контролера Ямпільського районного управління сільського господарства;

- з 02.05.1980 року по 03.05.1982 року - строкова військова служба в Збройних Силах СССР;

- з 01.06.1982 року по 21.10.1987 року - на посаді старшого економіста - фінансиста - контролера Ямпільського районного управління сільського господарства;

- з 03.02.1998 року по 30.06.2000 року - на посаді бухгалтера та заступника начальника Ямпільського районного управління сільського господарства;

- з 17.10.2001 року по 07.03.2012 року - на посаді контролера ревізора контрольно-ревізійного відділу в Ямпільському районі Вінницької області.

Визначаючись щодо наявності підстав для зарахування вищезазначених періодів до стажу роботи на державній службі, суд зазначає наступне.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 року № 229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Так, статтею 46 Закону №889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються: 1) час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону; 2) час роботи на посадах, визначених пунктами 1-8, 9-1, 10 частини третьої статті 3 цього Закону; 3) час проходження дипломатичної служби на дипломатичних посадах; 4) час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування"; 5) час перебування на посадах суддів; 6) час перебування на посадах прокурорів; 7) час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання; 8) час професійного навчання державного службовця з відривом від служби, якщо не пізніше 75 днів після його завершення така особа повернулася на державну службу, крім випадків, установлених законом; 9) період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом; 10) час перебування державного службовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду - у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більше ніж до досягнення дитиною шестирічного віку; 11) час роботи на посадах патронатної служби, зазначених у частині першій статті 92 цього Закону.

У пункті 6 Порядку № 229 також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (тобто, до 1 травня 2016 року) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, вирішуючи питання щодо наявності підстав для зарахування періодів роботи позивача з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року, з 02.05.1980 року по 03.05.1982 року, з 01.06.1982 року по 21.10.1987 року, з 03.02.1998 року по 30.06.2000 року, з 17.10.2001 року по 07.03.2012 року до стажу роботи на державній службі слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 квітня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Щодо проходження військової служби в Збройних Силах СССР, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Також, частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї станом за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язані із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до пункту 76 розділу ІХ Положення про пільги для військовослужбовців, військовозобов`язаних, осіб, звільнених з військової служби у відставку, та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17 лютого 1981 року № 193, час перебування громадян на дійсній військовій службі у лавах Збройних Силах СРСР зараховується до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу і стажу роботи за спеціальністю відповідно до діючого законодавства.

В свою чергу, статтею 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вищезазначені положення кореспондуються з положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII, який до 1 січня 2004 року встановлював порядок та умови обчислення стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідач протиправно не зарахував до стажу державної служби позивача період проходження військової служби в Збройних Силах СССР у період з 02.05.1980 року по 03.05.1982 року.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування періоду проходження військової служби до стажу державної служби була висловлена Верховним Судом у постановах №569/350/17 від 3 липня 2018 року та №500/2565/18 від 27 грудня 2019 року.

Що стосується роботи позивача з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року та з 01.06.1982 року по 21.10.1987 року на посаді старшого економіста - фінансиста - контролера Ямпільського районного управління сільського господарства, то суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту трудової книжки серії НОМЕР_1 , позивач у період з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року працював у Ямпільському районному управлінні сільського господарства на посаді старшого економіста - фінансиста - контролера. У період з 01.06.1982 року по 29.12.1984 року на посаді економіста - фінансиста - контролера, з 30.12.1984 року по 02.01.1986 року на посаді бухгалтера - ревізора Ямпільського районного управління сільського господарства, з 02.01.1986 року по 21.10.1987 року на посаді спеціаліста контрольно-ревізійної групи Ямпільського районного агропромислового об`єднання.

Пунктом 2 Порядку № 283 передбачено, що до стажу державної служби включається час роботи, зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, у тому числі у виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Постановою від 10.12.1985 №429 "Про подальше удосконалення управління агропромисловим комплексом УРСР", в якій зазначено, що Державний агропромисловий комітет УРСР, агропромислові комітети областей, районні агропромислові об`єднання, підвідомчі їм радгоспи, підприємства, установи, організації та колгоспи утворюють систему Держагропрому УРСР і входять до єдиної системи Держагропрому СРСР. В даній постанові зазначено, що агропромислові об`єднання здійснюють свою діяльність під керівництвом відповідно виконкомів обласних, районних Рад народних депутатів.

В абзаці 3 пункту 3 цієї постанови зазначено, що слід забезпечити відповідну перебудову районних агропромислових об`єднань передбачивши їх організаційне укріплення як єдиних органів територіального управління господарствами, організаціями та підприємствами, що входять в агропромисловий комплекс. У зв`язку з цим визнати необхідним ліквідувати обласні та районні управління сільського господарства. Крім цього, Ради агропромислових формувань в районах та областях створювались для оперативного виконання на місцевому рівні функцій управління агропромисловим комплексом та підпорядковувались центральному союзно- республіканському органу державного управління агропромисловим комплексом створеного на базі Міністерства сільського господарства УРСР.

Відповідно до спільного листа Міністерства фінансів України від 17.06.1994р. №16-102-15 та Міністерства праці України від 20.06.1994р. №05- 2258 починаючи з 1962 року відбулося ряд змін у структурі управління сільським господарством колишньої УРСР. Враховуючи ці зміни, які проводились відповідно до постанов Уряду, періоди роботи керівних працівників і спеціалістів обласних та районних органах управління сільським господарством підлягають зарахуванню до стажу державної служби за винятком роботи в агропромислових об`єднаннях та інших формуваннях, які не реорганізовані у районні управління сільського господарства та продовольства.

Як вже зазначено судом вище, позивач у період з 11.11.1979 року по 23.04.1980 року працював у Ямпільському районному управлінні сільського господарства на посаді старшого економіста - фінансиста - контролера. У період з 01.06.1982 року по 29.12.1984 року на посаді економіста - фінансиста - контролера, з 30.12.1984 року по 02.01.1986 року на посаді бухгалтера - ревізора Ямпільського районного управління сільського господарства, з 02.01.1986 року по 21.10.1987 року на посаді спеціаліста контрольно-ревізійної групи Ямпільського районного агропромислового об`єднання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу державної служби вищезазначених періодів роботи позивача, а тому мотиви відмови викладені у оскаржуваній відмові є протиправними.

Що стосується періодів роботи позивача з 03.02.1998 року по 30.06.2000 року, з 17.10.2001 року по 07.03.2012 року то такі зараховано до стажу державної служби позивача, що підтверджується органом Пенсійного фонду.

Надаючи правову оцінку, обраному позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає наступне.

Як вже зазначено судом вище, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Виходячи із обставин цієї справи суд враховує, що оскаржувана позивачем відмова не містить повного аналізу обставин, з`ясування яких є необхідним і важливим при розгляді питання про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця. Такі недоліки у діяльності відповідача, окрім того, що вказують на протиправність рішення, перешкоджають суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.

При цьому, суд не уповноважений здійснювати перевірку наявності чи відсутності усіх визначених Законом підстав у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки.

Тобто, в межах розгляду цієї справи суд не може дійти остаточного висновку про призначення позивачу пенсії державного службовця, оскільки обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, окрім наявності станом на 01.05.2016 року 20 років стажу державної служби, є досягнення 62 річного віку та наявність страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону №1058.

Поряд з цим, суд зауважує, що саме до повноважень Пенсійного органу віднесено вирішення питання щодо обчислення стажу, а тому, за відсутності рішення пенсійного фонду про обчислення стажу роботи позивача на посадах, які підлягають зарахуванню до стажу державної служби, зокрема станом на 01.05.2016 року та страхового стажу на час досягнення 62 річного віку, суд позбавлений можливості прийняти рішення про призначення пенсії.

Крім того, зі змісту оскаржуваної відмови вбачається, що відповідачем не досліджувались довідки про складові заробітної плати, які просить врахувати позивач при призначенні пенсії державного службовця, що також перешкоджає суду надати оцінку дотриманню усіх, передбачених нормами пенсійним законодавством, умов для прийняття рішення про призначення пенсії державного службовця.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин та керуючись положеннями частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Згідно ч.3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні на пенсію державного службовця.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.01.2022 року про перехід на пенсію державного службовця, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ).

Суддя Дончик Віталій Володимирович