Справа № 308/16605/21
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2022-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань Пазяк С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду справу за адміністративним позовом адвоката Шкорка Ігоря Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з вказаним адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАВ № 575231 від 11.11. 2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУПАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.11.2021 року ПОГ ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Паканич А. винесено постанову БАВ № 575231 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУПАП за те, що він 11.11.2021 року здійснив рух в с. В. Лази, вул. Лисенка, буд. 11, керував транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи 17.06.2021 року позбавленим права користування транспортним засобом.

Позивач категорично не погоджується з діями поліціанта, вважає його дії протиправними, а оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню. Пояснює, що насправді 11.11.2021 року в с. Лази, Ужгородського району транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 був тільки пасажиром у даному автомобілі. Під час запинки ОСОБА_1 залишився в машині, очікуючи на повернення ОСОБА_2 і всупереч всім поясненням поліцейські склали відносно нього постанову. Також позивач вважає, що поліцейський у своїй постанові невірно зазначив порушення пункту ПДР, оскільки за порушення п.2.1. «а», притягують до відповідальності за ч. 3 ст. 126 КУПАП , а не за ч. 4 ст. 126 КУПАП, а поліціанти не уповноважені притягувати за ч. 3 ст. 126 КУПАП.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.01.2022 року відкрито провадження у справі.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, хоч були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи

Представник відповідача подав до суду відзив на позову заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог з мотивів їх необґрунтованості та безпідставності. Свою правову позицію висловив у відзиві на позовну заяву, в якому пояснює, що ОСОБА_1 був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУПАП за те, що він 11.11.2021 року здійснив рух в с. В. Лази, вул. Лисенка, буд. 11, керував транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи 17.06.2021 року позбавленим права користування транспортним засобом.

З огляду на те, що сторони по справі висловили свою правову позицію по суті справи, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі письмових доказів.

Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши додані до неї письмові докази, суд встановив наступні фактичні дані.

11.11.2021 року ПОГ ВП Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Паканич А. винесено постанову БАВ № 575231 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУПАП за те, що він 11.11.2021 року здійснив рух в с. В. Лази, вул. Лисенка, буд. 11, керував транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 , будучи 17.06.2021 року позбавленим права користування транспортним засобом.

З вказаною постановою позивач категорично не згідний, що слугувало підставою для її оскарження до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Положеннями ст. 222 КУПАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів частини перша, друга і четверта статті 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУПАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Судом було встановлено з автоматизованої системи документообігу суду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою Ужгородського міськрайонного суду від 17.06.2021 року визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів, що становить 34 000 грн., з позбавленням права керування транспортним засобом на строк - 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Таким чином узагальнюючи все вищенаведене суд приходить до переконання, що станом на дату складення оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дійсно був особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом та стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

З цих підстав суд критично оцінює доводи сторони позивача щодо неправильно встановленої кваліфікації дій ОСОБА_1 .

При дослідженні доводів позивача про те, що 11.11.2021 року в с. Лази, Ужгородського району транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. НОМЕР_1 керувала ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 був тільки пасажиром у даному автомобілі суд приходить до висновку, що вказана обставина не підтверджена жодними належними доказами. Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 при складенні постанови від будь-яких пояснень, заперечень відмовився.

Виклик та допит в якості свідка ОСОБА_2 на підтвердження доводів позивача, суд визнає недоцільним, оскільки перебуваючи у родинних відносинах з позивачем її покази можуть бути суб`єктивними, адже вона є зацікавленою особою.

Відтак проаналізувавши докази по справі, суд приходить до переконання, що своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.1. ПДР України та ч. 4 ст. 126 КУпАП.

На думку суду, оскаржувану постанову було винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідачем надано суду обґрунтовані пояснення, які свідчать про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху

За нормою ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, справи про адміністративні правопорушення є кримінальним для цілей застосування Конвенції (див. рішення у справах «Езтюрк проти Німеччини» (Ozturk v. Germany), від 21 лютого 1984 року, пп. 52-54, Series A № 73; «Лауко проти Словаччини» (Lauko v. Slovakia), від 2 вересня 1998 року, пп. 56-59, Reports of Judgments and Decisions 1998-VI; та ухвалу щодо прийнятності у справі «Рибка проти України» (Rybka v. Ukraine), заява № 10544/03, від 17 листопада 2009 року). Той факт, що стягнення, застосоване до заявниці судом,- штраф - було згодом замінено на зауваження, не може позбавити правопорушення, про яке йдеться, притаманного йому кримінального характеру (рішення у справі «Лучіанінова проти України»).

Отже, розглядаючи справу з притягнення до адміністративної відповідальності, слід забезпечити гарантії і принципи законності щодо особи, яка притягається до відповідальності.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем у відповідності вимог ст.77 КАС України доведено правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 19, 77, 241-246 КАС України, ст.293 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог позову адвоката Шкорка Ігоря Михайловича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.04.2022 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.І. Бедьо