Справа № 300/3108/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3108/21 пров. № А/857/455/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

з участю секретаря судового засідання Хомича О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року (суддя першої інстанції Панікар І.В., м. Івано-Франківськ)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицької митниці Держмитслужби (надалі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.02.2021 № 0000029/7.4-19 та №0000030/7.4-19.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскаржені податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на висновках акту щодо заниження ним митної вартості транспортного засобу під час здійснення митних процедур по ввезенню автомобіля марки SKODA, модель SUPER B, які не відповідають дійсності та гуртуються виключно на відомостях, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди. Водночас, безпідставно не враховано документи подані позивачем на Львівській митниці ДФС, як такі, що належним чином підтверджують митну вартість автомобіля. Позивач зазначив, що підставою для висновку про заниження податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав, зокрема, щодо вартості ввезених товарів. Окрім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватися зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2021 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Галицької митниці Держмитслужби № 0000029/7.4-19 від 16.02.2021 року, № 0000030/7.4-19 від 16.02.2021 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь позивача судовий збір в розмірі 908 гривень. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн відмовлено.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення постановленим із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Просить його скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначив, що за результатами проведеного аналізу документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерланди щодо законності ввезення громадянином України ОСОБА_1 на митну територію України легкового автомобіля марки SKODA, модель SUPER B, встановлено, що компанія Roex-KfZ Dorfstrabe 2926906 Neudersum Deutschland здійснила продаж вищевказаного автомобіля позивачу за 6150 євро. Операція купівлі-продажу відображена у рахунку від 29.05.2019 року № 19-190, експортній декларації № 19NLJW92RMA58UWD59. Отже отримана від митних органів Королівства Нідерланди інформація про продаж вказаного транспортного засобу за ціною 6150 євро дає підстави використовувати цю вартість як основу для визначення митної вартості оцінюваного товару. Враховуючи викладене підтверджено, що позивачем при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товару громадянином України надано документи, що містять неправдиві відомості про вартість товару, чим порушено вимоги пункту 2 частини 2 статті 52 та статті 58 Митного кодексу України і, як наслідок, при декларуванні автомобіля і занижено митну вартість.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

У судовому засіданні представник апелянта Кічура Г.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник позивача Савчук Р.Р у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та пояснив, що визначення митної вартості ввезеного позивачем автомобіля виключно на підставі даних митниці іншої держави без підтверджуючих документів є неприпустим.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно митної декларації форми МД-2 № UA206010/2019/413507 уповноваженою особою позивача ввезено на митну територію України транспортний засіб легковий автомобіль, вживаний, марки SKODA, модель SUPER B, рік випуску - 2011, об`єм двигуна - 1968 см.куб., тип палива дизель. Вартість автомобіля становить 3000 євро (а.с.74).

Івано-Франківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості від 04.06.2019 № UA206000/2019/000488/2, визначивши фактурну вартість автомобіля за резервним методом в сумі 4900 євро (а.с.76).

У подальшому, в період з 18.01.2021 по 19.01.2021 працівниками Галицької митниці Держмитслужби відповідно до наказу від 14.01.2021 № 10 проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином України ОСОБА_1 законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 04.06.2019 № UA206010/2019/413507.

За результатами перевірки складено акт за № 2/7.4-19/ НОМЕР_1 від 22.01.2021, відповідно до якого констатовано порушення позивачем: пункту 2 частини 2 статті 52, статті 58, пункту 1, 5 частини 8 статті 257, пункту 1 частини 1 статті 279 МК України, в результаті чого, декларантом занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за митною декларацією від 04.06.2019 року № UA206010/2019/413507 на загальну суму 3768,62 грн; підпункту "в" пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за митною декларацією від 04.06.2019 року № UA206010/2019/413507 на загальну суму 8290,97 грн (а.с.32-39).

16 лютого 2021 року відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 0000029/7.4-19, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами на 4710,78 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 3768,62 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 942,16 грн (а.с.29);

- № 0000030/7.4-19, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів фізичними особами на 10363,71 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням 8290,97 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 2072,74 грн (а.с.30).

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність вказаних рішень, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп.54.3.2); результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях (пп.54.3.6).

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно зі статтею 272 Митного кодексу України ввізне мито встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України. Встановлення нових та зміна діючих ставок ввізного мита, визначених Митним тарифом України, здійснюються Верховною Радою України шляхом прийняття законів України.

У відповідності до статті 377 Митного кодексу України товари за товарними позиціями 8701-8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.

Отже, відповідно до положень Митного кодексу України та Податкового кодексу України, ввезення товарів на митну територію України є об`єктом оподаткування митними платежами - ввізним митом, акцизним податком та податком на додану вартість.

Згідно пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів. При визначенні бази оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, перерахунок іноземної валюти у валюту України здійснюється за курсом валюти, визначеним відповідно до статті 39-1 цього Кодексу.

У відповідності до частини 1 статті 279 Митного кодексу України базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є: 1) для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, - митна вартість товарів; 2) для товарів, на які законом встановлено специфічні ставки мита, - кількість таких товарів у встановлених законом одиницях виміру. Для товарів, на які законом встановлено комбіновані ставки мита, база оподаткування визначається відповідно до пунктів 1 і 2 цієї частини.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (частина 1 статті 49 Митного кодексу України).

У відповідності до статті 65 Митного кодексу України митною вартістю товарів, що ввозяться в Україну відповідно до митних режимів, відмінних від режиму імпорту, є ціна товару, зазначена у рахунку-фактурі чи рахунку-проформі.

Статтею 51 Митного кодексу України врегульований порядок визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, відповідно до якої, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1 статті 51 Кодексу). Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 Кодексу).

Стаття 57 Митного кодексу України визначає методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (частина 1 статті 57 Кодексу). Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Кодексу). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Кодексу).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Кодексу). Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частина 2 статті 52 Кодексу).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Кодексу). Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2 статті 53 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1 статті 54 Кодексу).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2 статті 54 Кодексу).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Кодексу).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Кодексу).

Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (частина 1 статті 55 Кодексу).

Як встановлено судом, позивачем придбано у нерезидента - Automarkt Beverwijuk Holland транспортний засіб марки SKODA, модель SUPER B, рік випуску - 2011, об`єм двигуна - 1968 см.куб., тип палива дизель, бувшого у використанні, вартість якого становить 3000 євро.

ФОП ОСОБА_2 (особа відповідальна за фінансове врегулювання - ОСОБА_1 ) для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію за № UA206010/2019/413507 на ввезений транспортний засіб, згідно якої заявлено його митну вартість в розмірі 3000 євро. Так, в графі 42 митної декларації "ціна товару" зазначено 3000 євро, в графі 45 "коригування" вказано 147730,01 грн, в графі 23 "курс валюти" - 30,14898200 грн, у графі 47 - із заявленої вартості товару розраховані митні платежі в сумі 38730,59 грн (а.с.74).

Івано-Франківська митниця ДФС не погодилася з визначеною декларантом ціною автомобіля за першим методом і визначила її самостійно за резервним методом в сумі 4900 євро, на час митного оформлення - 147730,01 грн згідно рішення про коригування митної вартості від 04.06.2019 № UA26000/2019/000488/2.

Саме за вказаною ціною і було проведено розмитнення транспортного засобу.

У подальшому митниця додатково нарахувала позивачу податкові зобов`язання, виходячи з митної вартості ввезеного позивачем автомобіля 6150 євро, посилаючись на експорту митну декларацію № 19NLJW92RMA58UWD59 та рахунок компанії Roex-KfZ Dorfstrabe 2926906 Neudersum Deutschland.

Однак, суд першої інстанції правильно врахував, що сам по собі рахунок від 29.05.2019 № 19-190 доводить лише факт початку процедури оформлення експорту транспортного засобу із Європейського Союзу в Королівстві Нідерланди, оскільки позивачем придбано автомобіль SKODA SUPER B у нідерландської компанії - Automarkt Beverwijuk Holland за ціною 3000 євро, що підтверджується договором-купівлі продажу від 29.05.2019 № б/н, фактурою (а.с.78).

Доказів фальсифікації вказаних документів суду не надано.

Матеріалів, які б свідчили про перевірку автентичності виданих компаніями Roex-KfZ та Automarkt Beverwijuk Holland договорів купівлі-продажу вказаного автомобіля, митними органами Королівства Нідерланди до митних органів України не направлено.

Взявши до уваги відповідачем лише документи митних органів Королівства Нідерланди, митниця не перевірила обставин завершення експорту товару, для усунення сумнівів не вчинила запитів відповідній компанії, яка фігурує відправником товару по документах Королівства Нідерланди та документах, поданих до митного оформлення декларантом.

Слід зазначити, що самі по собі документи митних органів Королівства Нідерланди не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами вини позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на правомірне звільнення від сплати митних платежів шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару та його відправника.

При цьому акт перевірки від 22.01.2021 № 2/7.4-19/ також не містить будь-яких фактів, які б вказували на вчинення протиправних дій позивачем щодо підроблення інформації про ціну транспортного засобу, а лише підтверджує факт подання позивачем (його представником) під час митного оформлення зазначеного транспортного засобу таких документів.

Слід також зазначити, що контролюючий орган самостійно визначив ціну ввезеного позивачем автомобіля за резервним методом в сумі 4900 Євро.

Якщо митний орган, приймаючи митну декларацію, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів, то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень про донарахування податкових зобов`язань, за винятком випадку коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов`язкових платежів.

У даному випадку, фактів існування такої змови між позивачем та митним органом, відповідачем не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 16.02.2021 № 0000029/7.4-19 та №0000030/7.4-19 винесені з порушенням норм чинного законодавства України та такими, що підлягають скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 12.05.2022.