Справа № 500/1810/22
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1810/22

10 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо відмови йому у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що є пенсіонером органів внутрішніх справ України, з грудня 2007 року отримує пенсію за вислугу років, яка призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-ХІІ) в розмірі 85% місячного грошового забезпечення. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області, від 22.01.2018 у справі №604/971/17 зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Ліквідаційної комісії УМВС України в Тернопільській області про грошове забезпечення від 12.05.2017 №103 для перерахунку пенсій з урахуванням грошового забезпечення поліцейських, починаючи з 01.01.2016 відповідно до статей 51, 63 Закону №2262-XII та постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Нарахована на виконання зазначеного рішення суду пенсія виплачувалась періодично та частинами.

Позивач неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Тернопільській області стосовно порядку перерахунку пенсії за рішенням суду та її виплати, дати проведення остаточної виплати та з`ясував, що виплата перерахованої пенсії з 01.01.2016 проводилась поетапно з 01.04.2018 по 30.06.2021, сума боргу з 01.01.2016 по березень 2018 року становила відповідно до розрахунку за пенсійною справою позивача 52831,26 грн.

04.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про проведення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 22.02.2022 відмовлено у нарахуванні та виплаті такої компенсації через відсутність підстав. Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вказує, що має право на компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ), у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

04.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні з таких підстав.

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Позивачу проводилася виплата пенсії з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103). Нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачувалася по 30.06.2021 у розмірах, визначених цією Постановою разом із місячних розміром пенсії.

Також відповідач вказує на порядок виконання рішень Тернопільського окружного адміністративного суду, які постановлялися щодо перерахунку пенсії позивачу, на відсутність фінансування на виконання рішень суду.

Усі звернення позивача були розглянуті на надано відомості щодо перерахунку та доплати до пенсії, як за судовими рішеннями, так і відповідно до Постанови №103. Зокрема, стосовно перерахунку пенсії з 01.01.2016 ОСОБА_1 відповідно до пункту 2 Постанови №103, то за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 нараховано доплату, яка виплачувалася по 30.06.2021 разом із місячним розміром пенсії.

Стосовно виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17, то ОСОБА_1 нараховано доплату пенсії за період з 14.03.2018 (після набрання рішенням законної сили) по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, яку виплачено в березні 2018 року, а за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 (до дня набрання судовим рішенням законної сили) в сумі 73,20 грн, яку виплачено у травні 2020 року.

Вважає, що факт несвоєчасного виконання рішення суду з підстав відсутності або нестачі бюджетних асигнувань не може свідчити про протиправну бездіяльність органу Пенсійного фонду.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 06.02.2008 Пенсійним фондом України (а.с.9).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17 (https://reestr.court.gov.ua/Review/71805785) з урахуванням ухвали Підволочиського районного суду Тернопільської області від 02.07.2018 про внесення вправлення у судове рішення (https://reestr.court.gov.ua/Review/75126103) визнано бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо нездійснення перерахунку призначеної пенсії ОСОБА_1 протиправною; зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23.12.2015, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18.11.2015 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку. Вказане судове рішення набрало законної сили 14.03.2018.

На заяву ОСОБА_1 про надання інформації, у тому числі щодо виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17 від 09.12.2021 (а.с.10-11) відповідач надав відповідь листом від 14.01.2022 (а.с.12) про те, що на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17 заявнику нараховано доплату до пенсії за період з 14.03.2018 (після набрання рішенням законної сили) по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, яку виплачено в березні 2018 року, а за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 (до дня набрання судовим рішенням законної сили) - у сумі 73,20 грн, яку виплачено у травні 2020 року. Такі відомості щодо виконання цього рішення суду навів відповідач і у відзиві на позовну заяву.

Крім того, оскільки заява ОСОБА_1 стосувалася інших судових рішень, зокрема, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.09.2018 №1940/1350/18, то ГУ ПФУ в Тернопільській області надало інформацію про виконання і цього рішення, вказавши про нараховану доплату пенсії за період з 03.10.2018 (після набрання рішенням законної сили) по 31.10.2018 в сумі 1021,69 грн, яку виплачено в листопаді 2018 року, а за період з 01.01.2016 по 02.10.2018 (до дня набрання судовим рішенням законної сили) в сумі 36233,75 грн, яку виплачено у липні 2020 року.

Разом з тим, суд зауважує, що виходячи з підстав і обгрунтування позовних вимог та змісту позову та позовних вимог, предметом розгляду у цій справі є протиправність дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої частини пенсії на виконання саме рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17 ОСОБА_1 нараховано доплату до пенсії

за період з 14.03.2018 по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, яку виплачено у березні 2018 року, тобто своєчасно;

за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 в сумі 73,20 грн, яку виплачено у травні 2020 року, тобто несвоєчасно.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 звертався до суду з заявою про роз`яснення виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 №604/971/17. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21.08.2019 у справі №604/971/17 заявнику відмовлено в роз`ясненні судового рішення (https://reestr.court.gov.ua/Review/83866825). Ця ухвала суду залишена без змін відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2019 (https://reestr.court.gov.ua/Review/86068874).

Зі змісту цих судових рішень вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про роз`яснення рішення суду щодо порядку виплати недотриманої пенсії по перерахунку із 01 січня 2016 року, а саме просив роз`яснити чи слід виплачувати недоотриману пенсію по перерахунку одноразово повну суму заборгованості, не враховуючи постанову Кабінету Міністрів України №103, або слід дотримуватись порядку виплати, встановленого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб».

Підволочиський районний суд Тернопільської області в ухвалі від 21.08.2019 зазначив, що ГУ ПФУ в Тернопільській області при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» і № 947 від 18 листопада 2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 р. №268», та довідки № 103 від 12.05.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Тернопільській області, починаючи з 1 січня 2016 року без обмеження строку, не повинно враховувати положення Постанови №103 та Постанови № 649 від 22.08.2018 та повинно здійснити виплату пенсійних виплат за рішенням Підволочиського районного суду від 22 січня 2018 року, що набрало законної сили, одним платежем.

Такі обставини є суттєвими у цій справі для вирішення питання щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Виходячи зі змісту цього рішення суду від 22.01.2018 та ухвали від 21.08.2019 про відмову в роз`ясненні судового рішення у справі №604/971/17, обов`язок ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо проведення перерахунку та виплати на пенсії виник та закінчився до прийняття Постанови № 103.

Постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» набрала законної сили 24.02.2018, тобто понад місяць після ухвалення рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Положення Постанови №103 спрямовані на врегулювання спірних моментів, пов`язаних з проведенням виплати перерахованої пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ. Вказана постанова не була предметом аналізу Підволочиського районного суду Тернопільської області, на спірні правовідносини на час розгляду справи судом першої інстанції не поширювалась.

Натомість у цій справі позивач вказує на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії не лише на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17, але й на виплати, які здійснені на підставі положень Постанови № 103, посилаючись на розрахунок за пенсійною справою . Згідно з цим документом ОСОБА_1 проведено розрахунок доплати за період з 01.01.2016 по 31.03.2018 у розмірі 52831,26 грн саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб», про що безпосередньо зазначено у цьому розрахунку як підставу для його проведення (а.с.18).

Проте такий розрахунок судом до уваги не береться, бо він стосується саме доплати на підставі нормативно-правового акта, а не на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Саме на такі обставини звертає увагу відповідач у листах відповідях на заяви ОСОБА_1 від 01.02.2022 та 22.02.2022 (а.с.19-20, 23-24), вказуючи, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 було передбачено проведення перерахунку пенсій з 1 січня 2016 року, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених .законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (Офіційний вісник України, 2015 року, №96, ст. 3281). Розмір премії визначався у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Виплата перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводилась з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислювалася органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачувалася після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Враховуючи вищезазначене, відповідач вказував, що заявнику проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до пункту 3 Постанови №103. Нарахована доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 виплачувалась по 30.06.2021 у розмірах, визначених Постановою №103, разом із місячним розміром пенсії.

Також ГУ ПФУ в Тернопільській області наводить інформацію щодо виконання судових рішень Тернопільського окружного адміністративного суду стосовно перерахунку пенсії позивача. Щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, то вказує на відстуність підстав.

У цій справі суд надає оцінку лише наявності підстав для нарахування та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ з послідуючими змінами та доповненнями, та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 з послідуючими змінами і доповненнями.

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 вказаного Закону визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з статтею 3 цього Закону визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати проводиться тоді, коли грошовий дохід (пенсія) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

При цьому, слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічний підхід до розуміння зазначених норм права Верховний Суд України висловив раніше у постановах від 19.12.2011 (справа №6-58цс11), від 11.07.2017 (справа №21-2003а16). Такий підхід підтримано і Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2018 (справа №521/940/17), від 11.02.2021 у справі № 1540/3742/18.

За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив, що згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-ІІІ компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

За такого правового регулювання суд вважає, що пенсійний орган, з вини якого не було вчасно нараховано та виплачено доплату пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17 повинен був здійснити виплату цієї доплати з одночасною виплатою суми компенсації. Невиплата суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснена виплата заборгованості з доплати до пенсії на підставі рішення суду, є порушенням права позивача на отримання такої компенсації.

Оскільки судове рішення набрало законної сили 14.03.2018, і лише частково його виконано своєчасно відповідачем, виплативши у березні 2018 року нараховану доплату до пенсії за період з 14.03.2018 по 31.03.2018 в сумі 9,15 грн, та несвоєчасно виплачено нараховану доплату за період з 01.01.2016 по 13.03.2018 в сумі 73,20 грн, а саме у травні 2020 року, то в цій частині позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність фінансування для виконання рішень суду, оскільки реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Враховуючи викладене, а також те, що несвоєчасну виплату доплати до пенсії на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.01.2018 у справі №604/971/17 ОСОБА_1 здійснено з вини Пенсійного органу, який нараховує і виплачує відповідні виплати, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з березня 2018 року (з місяця, у якому набрало законної сили судове рішення), а не з 01.01.2016 як помилково вважає позивач, по травень 2020 року (по дату фактичного виконання рішення суду та виплату доплати) на суму доплати до пенсії 73,20 грн. Позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

При вирішенні питання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, вказаною статтею КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено рішення, подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Разом з тим, на думку суду, в даному випадку підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення відсутні, оскільки у суду немає обґрунтованих сумнівів щодо виконання відповідачем рішення у цій справі, а крім того, примусове виконання рішень суду у даній категорії справ забезпечується органами державної виконавчої служби.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії за період з березня 2018 року по травень 2020 року на суму доплати до пенсії 73,20 грн, донарахованої на виконання рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 січня 2018 року у справі №604/971/17.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 10 травня 2022 року.

Суддя Чепенюк О.В.