Справа № 369/1077/22
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 369/1077/22
Провадження № 2-а/369/110/22
Рішення

Іменем України

12.05.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В. за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у місті Києві адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕОА №5136538 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, -

в с т а н о в и в:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до ОСОБА_2 рядового поліції 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови поліцейського Управління патрульної поліції у Волинській області Левчука Артема Петровича серії ЕОА №5136538 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 11 грудня 2021 року поліцейським Управління патрульної поліції у Волинській області Левчуком Артемом Петровичем, на 408 км. Автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин, винесено постанову серії ЕАО № 5136538, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн за порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку і, як наслідок, порушення, як вважає працівник патрульної поліції, вимог пункту 11.5. Правил дорожнього руху України.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, оскільки у вказаний день і час, позивач будучи водієм рейсового автобуса NEOPLAN, номерний знак НОМЕР_1 , який належить компанії Еколайн, рухався до міста Київ та близько 16.00 год. був зупинений поліцейським 2 батальйону 1 роти УПП у Волинській області Левчуком А.П. так як рухався у лівій смузі за наявності вільної правої смуги.

В подальшому спілкуванні позивач пояснив працівнику поліції, що виїзд у ліву смугу був вимушений так як погодні умови у вигляді напівтемряви та туману не давали можливості позивачу, як водію, достатньо добре стежити за дорожньою обстановкою.

Крім того, рухаючись у правій смузі позивач помітив зустрічне світло фар автомобіля і бажаючи безпечно об`їхати перешкоду та уникнути дорожньо-транспортної пригоди виїхав у ліву смугу руху.

В даному випадку, позивач керувався пунктом 12.3. ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Оскільки позивач бажав довести пасажирів рейсу до місця призначення цілими і неушкодженими, то вжив всіх можливих заходів щоб уникнути ДТП та виїхав у ліву смугу руху, що є цілком виправданим за наведених вище обставин.

Розмова з поліцейським та пояснення тривали щонайменше 30 хв., але ОСОБА_2 не бажав чути доводів позивача та наведених аргументів і зробивши фото посвідчення водія наказав продовжувати рух та повідомив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР буде надіслана на адресу місця реєстрації.

В останніх числах грудня 2021 року позивач отримав постанову ЕАО № 5136538, відповідно до якої: - розгляд справи відбувся о 17.41 год. 11.12.2021; - позивач відмовився від ознайомлення зі своїми правами; - позивач відмовився від отримання копії постанови на руки; - на позивача накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Таким чином, зі змісту постанови вбачається, що розгляд адмінсправи про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП відбувся через 1 год. 50 хв. після зупинки автобуса. Позивач не відмовлявся від ознайомлення зі своїми правами, не відмовлявся від отримання копії постанови на руки, оскільки на час винесення постанови позивача не було на місці її винесення та розгляду справи.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ЕОА №5136538 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі, призначено розгляд справи без виклику сторін.

Відповідач-1 ОСОБА_2 рядовий поліції 2 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції у Волинській області, представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській обалсті Департаменту патрульної поліції своїм правом надання письмового відзиву на позовну заяву не скористались.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Судом встановлено, що 11 грудня 2021 року поліцейським Управління патрульної поліції у Волинській області Левчуком Артемом Петровичем, на 408 км. Автодороги М07 Київ-Ковель-Ягодин, винесено постанову серії ЕАО № 5136538, якою на ОСОБА_1 , накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн за порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку і, як наслідок, порушення, як вважає працівник патрульної поліції, вимог пункту 11.5. Правил дорожнього руху України.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзд.

У відповідності до ч. 2 ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст.122 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ (Національна поліція) та накладають стягнення.

Нормою частини 1 статті 6 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно частини 1 статті 7 цього Закону під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначені основні повноваження поліції. Поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частин 1 і 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване відповідачем не в автоматичному режимі.

Процедура оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно з пунктом 11.5. Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, що праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинку чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

У п. 12.3. Правил дорожнього руху зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Позивач вказав, що оскільки він бажав довести пасажирів рейсу до місця призначення цілими і непошкодженими, то вжив всіх можливих заходів щоб уникнути ДТП та виїхав у ліву смугу.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.ст. 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Слід зазначити, що позивач надав працівникові УПП у Волинській області пояснення, що виїзд у ліву смугу був вимушений так як погодні умови у вигляді напівтемряви та туману не давали можливості позивачу, як водію, достатньо добре стежити за дорожньою обстановкою.

Натомість, інспектор поліції виніс оскаржувану постанову не з`ясував всі необхідні обставини, які підлягають встановленню в ході розгляду справи, зокрема погані дорожні умови: туман, недостатня видимість проїзної дороги, швидкі сутінки, зустрічне світло фар на смузі руху позивача.

Отже, поліцейським Левчуком А.П. (Відповідач-1) у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація тощо). Саме таких висновків за наслідками оцінки подібних правовідносин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а.

Посилання позивача на те, що єдиним доказом на підставі якого відповідачем 1, так би мовити, встановлено факт порушення позивачем вимог ПДР є відеозапис правопорушення (відео з б/к DM4218 та DM4244), долученого до постанови про адміністративне правопорушення ЕОА № 5136538 від 11.12.2021, судом оцінюються критично, оскільки вказаний відеозапис відповідачами надано суду не було, а відтак у суду відсутня можливість встановити створення позивачем перешкоди або небезпеки руху для інших учасників дорожнього руху, що є складовою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, у постанові про адміністративне правопорушення від 11 грудня 2021 року про накладення на позивача адміністративного стягнення відсутні будь-які посилання на докази, на яких ґрунтується рішення інспектора 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового Левчука Артема Петровича про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, відповідачами не надано належних та достовірних доказів на спростування обставин на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Належним способом відновлення прав ОСОБА_1 на захист яких був поданий цей адміністративний позов, є скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 11 грудня 2021 року серії ЕОА № 5136538 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 496,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 122, 222, 251, 258, 276, 283, 284 КУпАП, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, статтями 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Левчука Артема Петровича, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції (43005, м. Луцьк, вул. Залізнична, 15; ) про скасування постанови ЕОА №5136538 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі - задовольнити повністю.

Скасувати постанову поліцейського Управління патрульної поліції у Волинській області Левчука Артема Петровича серії ЕОА №5136538 від 11.12.2021 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн. на ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.В. Янченко