Справа № 500/9640/21
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/9640/21

04 травня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення позивач 27 вересня 2021 року звернувся з заявою до ДФС (згідно п.1 Положення Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, ' звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») про підготовку та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для прийняття рішення щодо призначення йому пенсії за вислугу років (надалі - Заява).

13.11.2021 року позивач отримав від ДФС України лист-відповідь від 10.11.2021 № 1589/С/99-99-04-08-14 про розгляд заяви, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за вислугу років та підготовці відповідних документів. В обґрунтування своєї відмови відповідач зазначив, що у позивача відсутнє право на призначення йому пенсії за вислугу років через недостатню вислугу років у календарному обчисленні.

Позивач вважає дану відмову протиправною та такою, яка підлягає скасуванню, через що і звернувся до суду.

Ухвалою від 29.12.2021 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.02.2022 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 24.02.2022 о 10:15 год.

Ухвалами суду від 24.02.2022, від 24.03.2022 відкладено розгляд справи на 04.05.2022 о 10:00 год.

Відповідач відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 17.03.2001 ОСОБА_1 прийнято на службу в органи податкової міліції та призначено його на посаду оперуповноваженого групи оперативної установки відділу податкової міліції по оперативному документуванню в Тернопільській області у відповідності до наказу ДПА України від 17.03.2001 № 0016-о/д (Наказ № 0016-о/д знаходиться у сторони Відповідача в особовій справі Позивача).

При прийнятті на службу позивача було повідомлено про проходження служби в податковій міліції та про матеріальне і пенсійне забезпечення, що відображено в заяві про прийом на службу.

З 27.02.2019р. по 27.06.2019 р. за Наказом Командувача об`єднаних сил позивач проходив службу в складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Після чого, позивач продовжив службу в Державній фіскальній службі України (надалі - ДФС України) та був звільнений з посади начальника міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області згідно Наказу про звільнення Державної фіскальної служби № 0069-о/д від 21.09.2021 - 23 вересня 2021 року.

Згідно Наказу про звільнення Позивача, вислуга років ОСОБА_1 станом на 23.09.2021р. складає:

- в календарному обчисленні - 21 рік 03 місяці 22 дні;

- в пільговому обчисленні - 31 рік 07 місяців 28 днів.

Після звільнення позивач 27 вересня 2021 року звернувся з заявою до ДФС (згідно п.1 Положення Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») про підготовку та подання необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області для прийняття рішення щодо призначення йому пенсії за вислугу років (надалі - Заява).

13.11.2021 року позивач отримав від ДФС України лист-відповідь від 10.11.2021 № 1589/С/99-99-04-08-14 про розгляд заяви, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначення пенсії за вислугу років та підготовці відповідних документів. В обґрунтування своєї відмови відповідач зазначив, що у позивача відсутнє право на призначення йому пенсії за вислугу років через недостатню вислугу років у календарному обчисленні.

Не погодившись із даною відмовою Державної фіскальної служби України від 27 вересня 2021 року, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон України №2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно п. «а» ст. 1-2 Закону № №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Стаття 12 Закону № №2262-ХІІ визначає, що пенсія за вислугу призначається особам начальницького складу податкової міліції незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Так, позивач входить в число осіб, які перебували на службі у податковій міліції та був звільнений зі служби в статусі особи Старшого офіцерського складу - полковника податкової міліції, що свідчить про це Заява про прийом на службу (зокрема Наказ № 0016-о/д) та Наказ про звільнення з податкової міліції (ДФС України).

Позивач був звільнений з посади - начальника міжрегіонального відділу оперативного документування управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління Державної фіскальної служби в Хмельницькій області в званні полковник податкової міліції згідно Наказу про звільнення після 01 жовтня 2020 року і на день звільнення мав вислугу більше 25 календарних років з пільговими умовами, які застосовуються згідно Порядку № 393 та є підставою для призначення пенсії за вислуги років, далі обґрунтовано в частині позовної заяви «Щодо неправомірності дій Відповідача:», Наказом про звільнення встановлено: загальну кількість вислуги років з пільговими умовами - 31 рік 07 місяців 28 днів.

Отже, підстав для не подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії за вислуги років Позивачу згідно Листа-відповіді ДФС України - не було.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № №2262-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № №2262-ХІІ, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 30.01.2007 (далі по тексту - Порядок № 3-1).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Порядку №3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із вищезазначеним Законом, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи, у нашому випадку через уповноважений представницький орган ДФС України.

Пунктом 12 Порядку №3-1 передбачено, що ДФС України (Відповідач) повинен у 10- денний термін з дня одержання Заяви про призначення пенсії оформити всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу (Позивача), якій оформлюється пенсія, і направляє до органу (Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області), що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Отже, ДФС України здійснює перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення їм пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії та встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Оскільки, на момент звільнення Позивач мав всі підстави щодо призначення пенсії за вислугу років (офіцерський склад - полковник податкової міліції, вислугу - 31 роки 07 місяців 28 дня) та в подальшому направив відповідну Заяву до якої Відповідач не мав ніяких зауважень, а компетенція щодо направлення, подання про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області покладена на ДФС України, однак, такі дії Відповідач не здійснив у встановлений строк, то Позивач вбачає в діях ДФС України неправомірність щодо його Конституційного права на довічну пенсію за вислуги років, Відповідач припустився бездіяльності, ненадавши до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи, необхідні для призначення Позивачеві пенсії за вислуги років.

Статтею 1 Закону України №2262-ХІІ (під дію якого попадає Позивач) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і недержавній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції. Державної кримінально- виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України №2262-ХІІ необхідна для призначення пенсії вислуга років становить особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж», «з» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Законом України №2262-ХІІ встановлено як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років наявність у Позивача певної кількості років певного виду служби (вислуги), а саме більше - 25-ти календарних років.

Закон України №2262-ХІІ саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги. Передбачена Законом України №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

Також, даний Закон України №2262-ХІІ встановлює, що призначення пенсій за вислугу років за Закон України №2262-ХІІ може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» (надалі - Порядок №393), а саме відповідне передбачено статтею 17-1 Закону України №2262-ХІІ - пільгові умови призначення пенсії за вислуги років відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Такі правові висновки були винесені за наслідками розгляду справи 480/4241/18 від 14.04.2021р. Верховним Судом в складі судців об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, а саме:

« ... 2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393. ...»

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом України №2262-ХІІ - Постанова Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 (адміністративне провадження №К/9901/15011/19), Постанова Верховного Суду у складі колегії судців Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2021 року у справі №320/4635/20 (адміністративне провадження №К/9901/15422/21), правовий висновок, наведений у Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня , 2021 року у справі № 805/3923/18-а (адміністративне провадження № К/9901/134/19), та інші.

На думку суду ДФС України не вірно визначає, у Листі-відповіді про розгляд Заяви, що пенсія за вислуги років Позивачу не може нараховуватися та підстави для оформлення та подання документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області - відсутні, оскільки на день звільнення Позивача, останній має 21 рік 03 місяця 22 дні вислуги у календарному обчисленні.

Оскільки, вислуга років Позивача згідно Наказу про звільнення Позивача з урахуванням вислуги років на пільгових умовах (Порядку №393), становить більше 31 календарних років (а саме: 31 років 07 місяців 28 дня, з яких 21 рік 03 місяця 22 дня - вислуга років в календарному обчисленні, плюс, 10 років 04 місяців 06 днів - вислуга років у пільговому обчисленні).

Отже, на момент звільнення зі служби Позивач мав більше 25-ти років вислуги років на пільгових умовах, а саме - 31 рік 07 місяців 28 днів, то з урахуванням вищезазначеного правового висновку, Позивач має право на призначення пенсії за вислуги років.

Таким чином, дії Відповідача щодо відмови Позивачу у визнанні наявності підстав у призначенні йому пенсії за вислугу років та оформленні всіх необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суд вважає протиправними, що порушують право ОСОБА_1 на довічну пенсію за вислугу років.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2021р. у справі № 480/4241/18.

Також, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Державної фіскальної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, яка викладена у Листі-відповіді від 10.11.2021 № 1589/С/99-99-04-08-14.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області документи для розгляду питання щодо призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах ОСОБА_1 у відповідності до Постанови правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за №135/13402.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Державна фіскальна служба України (місцезнаходження/місце проживання: пл. Львівська, 8,м. Київ 53,04053 код ЄДРПОУ/РНОКПП 39292197);

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769) .

Головуючий суддя Подлісна І.М.