Справа № 760/19273/21
Суддя: Зуєвич Л. Л.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/528/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі головуючого судді - Зуєвич Л.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ) до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва Головко Миколи Анатолійовича /далі - інспектор патрульної поліції Головко М.А./ (адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 9), Департаменту патрульної поліції /далі - Департамент/ (; адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи

21.07.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшов вказаний адміністративний позов, датований 21.07.2021, за підписом позивача, в якому позивач просить скасувати постанову від 13.07.2021 серія ЕАН № 4483821 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в сумі 20 400,00 грн, провадження у справі у закрити у зв`язку з відсутністю вини в діях ОСОБА_1 , які були вимушені крайньою необхідністю.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 для розгляду зазначеного позову визначено суддю Зуєвич Л.Л.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.07.2021 позов ОСОБА_1 залишено без руху, зокрема, в зв`язку з відсутністю в матеріалах позову доказів сплати судового збору.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 25.08.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмове провадження).

Клопотань від позивача та відповідачів про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України /далі - КАС України/).

Обґрунтування позову

В позові вказується, що 13.07.2021 стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серія ЕАН № 4483821 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі (далі - оскаржувана постанова, Постанова) за адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 20 400 грн.

Позивач вважає таку постанову неправомірною, розгляд адміністративної справи незаконним, з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для вирішення справи, за відсутності вини особи, на яку накладено адміністративне стягнення, що призвело до порушення його прав.

Вказує, що на його думку, постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.07.2021 серія ЕАН № 4483821 винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, без урахування обставин, які мають значення для справи, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Так, позивач зауважує, що постанова відображає подію та містить запис «до постанови додаються», однак до постанови не додано жодного доказу, який доводив би обставини правопорушення.

В позові вказується, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, він належить ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , копія якого додається. Власниця транспортного засобу є матір`ю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Пізно ввечері 12.07.2021 ОСОБА_2 прибула до Києва для подальшого прямування трансфером в аеропорт Бориспіль та вильоту 13.07.2021 до Туреччини, що підтверджується копією авіа квитка. Свій автомобіль припаркувала в районі Київського цирку та попросила сина (в якого знаходиться другий комплект ключів) в найкоротші строки перепаркувати автомобіль у двір будинку, де він мешкає і де обладнаний майданчик для паркування.

Також, зазначається, що наступного дня зранку позивач домовився з громадянкою ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) (мамою своєї дівчини), яка мешкає по АДРЕСА_3 , про те, що впродовж дня вона перепаркує автомобіль. Можливість виконати таке прохання позивач доводить копією посвідчення водія серія НОМЕР_3 від 13.06.2001 ОСОБА_3 . В силу своєї зайнятості, лише пізно ввечорі 13.07.2021 вона змогла виконати обіцянку, зустрівшись з позивачем в місці паркування автомобіля поблизу Київського цирку. Проте, сівши за кермо автомобіля та проїхавши приблизно половину шляху, ОСОБА_3 поскаржилася на запаморочення, перевтому та неможливість подальшого керування автомобілем.

При цьому, звертається увага на те, що температура повітря у Києві упродовж дня 13.07.2021 була вище 30 градусів С, що, ну думку позивача, є загальнодоступною інформацією та не вимагає доказування.

В позові наголошується, що позивач, намагаючись уникнути вкрай тяжких наслідків та з метою недопущення їх настання, знаючи, що виклик швидкої в умовах пандемії є проблематичним, враховуючи пізній час та необхідність швидше надати допомогу ОСОБА_3 , запропонував їй та допоміг розташуватися на задньому сидінні автомобіля, а сам сів за кермо.

Таким чином, вказується, що дії позивача були викликані крайньою необхідністю та не містять ознак вини, ані у формі умислу, ані необережності.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що його слід звільнити від адміністративної відповідальності, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, постанову від 13.07.2021 серія ЕАН № 4483821 - скасувати, а провадження в даній справі закрити.

Щодо правової позиції відповідача

Від інспектора патрульної поліції Головко М.А. та Департаменту до суду відзиви на позов не надійшли.

При цьому матеріали справи містять рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що інспектором поліції та Департаментом ухвали суду від 25.08.2021, які направлялись разом з позовом та додатками до нього, - отримано 20.10.2021.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 13.07.2021 інспектором Управління патрульної поліції міста Києва Головко Миколою Анатолійовичем складено постанову серія ЕАН № 4483821 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 9), за змістом якої 13.07.2021 о 23 год 41 хв у м. Києві, Кловський узвіз, 3, ОСОБА_1 , 20.07.1994 керував тз Audi Q8 НОМЕР_4 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування т/з особою, позбавленою права керування т/з.

Враховуючи наведене ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн.

Позивач не погоджується з вказаною постановою та доводить, що його дії були викликані крайньою необхідністю.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям перевіряється судом з урахуванням закріпленого ст. 9 КАС України принципу законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху (далі - ПДР) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований ст. 251 КУпАП, а саме: доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Суд бере до уваги, що фактичні обставини, викладені у оскарженій постанові позивач не оспорює та фактично визнає, що дійсно вчинив дії зафіксовані в такій постанові, проте стверджує, що вони вчинені у стані крайньої необхідності.

Суд зазначає, що дійсно ст. 17 КУпАП визначено, що особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності

Відповідно до ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Стан крайньої необхідності виникає коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує».

Також стан крайньої необхідності повинен відповідати критеріям своєчасності. Своєчасність заподіяння шкоди полягає в тому, що вона може бути заподіяна лише протягом часу, поки існує стан крайньої необхідності. Якщо ж такий стан ще не виник або, навпаки, уже минув, то заподіяння шкоди в цьому випадку (так звана «передчасна» і «спізніла» крайня необхідність), може тягнути відповідальність на загальних засадах.

Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто, засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Обставини, викладені в позові, під визначені критерії крайньої необхідності не підпадають.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що постановою від 30.09.2019 Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У даній справі, наведені позивачем обставини та докази не доводять, що він керував транспортним засобом (за наявності адміністративного стягнення яким його було позбавлено прав керування) саме у стані крайньої необхідності, а також порушення його прав в процесі притягнення до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного суд приходить висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в процесі судового розгляду.

Оскільки до суду не подано доказів, що позивач під час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП України, діяв у стані крайньої необхідності, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції міста Києва Головко Миколи Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л. Л. Зуєвич