Справа № 695/1783/21
Суддя: Степченко М. Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1783/21

номер провадження 2-а/695/10/22

12 травня 2022 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Степченка М.Ю.

за участю секретаря с/з Варданян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Зорівської сільської ради про скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради від 14.04.2021р. №03 про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Зорівської сільської ради, в якому просить:

- визнати протиправною і скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради від 14.04.2021р. №03 про накладення на нього адміністративного штрафу в сумі 1360,00 грн. за порушення правил благоустрою території населених пунктів Зорівської сільської ради.

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що адміністративна комісія виконавчого комітету Зорівської сільської ради як суб`єкт владних повноважень прийняла постанову від 14.04.2021 р. №3 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1360 грн. за порушення правил благоустрою, яка є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з грубими порушеннями установленої законодавством процедури накладення адміністративного стягнення.

У постанові адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради від 14.04.2021 р. про накладення на позивача штрафу вказано: «Адміністративна комісія встановила: ОСОБА_1 спалював дерева, рослини кукурудзи, чим порушив п 19.3 Правил благоустрою території населених пунктів Зорівської сільської ради об`єднаної територіальної» тобто, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст..152 КУпАП». Проте з матеріалів постанови не зрозуміло чи відноситься земельна ділянка, на якій нібито спалював дерева та кукурудзу ОСОБА_1 , знаходиться в межах «червоної лінії» вулиці чи дороги. Позивач вказує, що в дійсності незрозуміло, з яких об`єктивних даних та якими доказами доводиться факт порушення ним правил благоустрою населеного пункту, оскільки відсутні документальні підтвердження вказаних обставин, зокрема у самій постанові на зазначена дата вчинення правопорушення, час, місце вчинення, тобто всі обов`язкові ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КУпАП, у матеріалах адміністративної комісії взагалі немає жодного акту обстеження місця спалювання, фото чи відео доказів.

Відповідач взагалі не повідомив позивача про факт можливого складання протоколу, не запрошував на розгляд справи про адміністративне правопорушення, а також не повідомляв у письмовій формі про дату й час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Про вказані вище обставини та процедуру розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 вперше дізнався, коли 05.06.2021 р. на його адресу надійшла копія постанови про накладення адміністративного стягнення.

У судовому засіданні представник позивача Побиванець Ю.В. підтримав заявлений позов та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відзив відповідачем не було надано.

Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні обставини.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №03 від 14.04.2021, вбачається, що ОСОБА_1 спалював дерева, рослини кукурудзи, чим порушив правила благоустрою п. 19.3, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП. До нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360,00 грн.

Дану постанову позивач отримав 05.06.2021р., що підтверджується трекінгом відстеження поштового повідомлення. З позовом позивач звернувся до суду 15.06.2021р. Дані обставини свідчать про звернення позивача до суду в межах встановленого законодавством строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Предметом розгляду в даній справі є постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради про накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.152 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи взагалі не містять будь-яких відомостей про встановлення адміністративною комісією обставин, зазначених в постанові.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Як встановлено ч.ч.2, 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідач відзив на позов не подав, правомірності винесеної оскаржуваної постанови не довів, жодних доказів на підтвердження обставин вчинення правопорушення позивачем не надав. У постанові крім іншого, не вказані дата, час та місце вчинення правопорушення. Також суд зазначає , що відповідачем у спірній постанові зазначено п. 19.3 правил благоустрою, однак, не конкретизовано, які саме правила благоустрою маються на увазі, чи то загальні, чи конкретні правила на території відповідної громади. При цьому не вказана ні дата прийняття цих правил, ні факт їх чинності на час винесення спірної постанови.

Суд відзначає, що жодних доказів вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП не доведено жодним належним та допустимим доказом.

Позивач заперечує проти вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення №03 від 14.04.2021 підлягає скасуванню.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в оскаржуваній постанові.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, усі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. При цьому принцип презумпції невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень, що визнав ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" (остаточне рішення від 15 травня 2008 року).

Так, згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі "Алене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень.

Суд вважає, що стороною відповідача не доведено належними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд, зважаючи на відсутність будь-яких доказів та заперечень з боку відповідача щодо заявленого позову, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині скасування постанови.

Оскільки позивач не ставить вимогу про закриття справи про адміністративне правопорушення чи направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), суд не вирішує дане питання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України, суд зазначає про таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» було передбачено, що розмір такого прожиткового мінімуму становить 2270,00грн. Отже, у справі за даним позовом підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Оскільки, позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 454,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Зорівської сільської ради про скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради від 14.04.2021р. №03 про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Зорівської сільської ради від 14.04.2021р. №03 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 1360,00 грн. за порушення ст. 152 КУпАП.

У решті вимог відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Зорівської сільської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування по сплаті судового збору в сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя М.Ю. Степченко