Справа № 420/12208/21.
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/12208/21.
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департамента патрульної поліції (далі ДПП), в якому просив про: визнання протиправною бездіяльності ДПП щодо не нарахування та невиплати на його користь грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 р. по 10.01.2018 р. (включно) та індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 31.10.2017 р. (включно); зобов`язання ДПП нарахувати та сплатити на його користь невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015р. по 10.01.2018р. (включно); зобов`язання ДПП нарахувати та сплатити його на користь заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 31.10.2017р. (включно).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправною бездіяльність ДПП щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 07.11.2015р. по 31.10.2017р. (включно) та зобов`язав ДПП здійснити нарахування та виплату йому цієї індексації. В решті позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 07.11.2015 р. по 10.11.2018 р. позивач працював в Управління патрульної поліції в Одеській області.

Представник позивача звернувся до ДПП із адвокатським запитом щодо повідомленя чи здійснювалась позивачу доплата за службу в нічний час за період з 07.11.2015 р. по 10.01.2018 р. (включно) та чи виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з 07.11.2015 р. по 10.01.2018 р. (включно).

Листом ДПП від 02.06.2021р. повідомлено представника позивача, що поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць. Також було зазначено, що підстав для вказаної виплати позивачу немає.

Щодо виплати індексації повідомлено, що Постановою КМУ від 18 жовтня 2017 року №782 внесено зміни до п.2 Порядку та доповнено абзац 5 після слова «військовослужбовці» словом «поліцейських». Індексація грошового забезпечення поліцейських проводиться після набрання чинності вказаної постанови, тобто з листопада 2017 року.

Вказані обставини і стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, зокрема, зазначав, що звернення позивача до суду 15.07.2021 р. із даними вимогами щодо виплати доплати за службу в нічний час реалізовано після закінчення трьох років з дня стверджуваного позивачем виникнення права на отримання цієї доплати в періоді, в який позивач залучався до роботи в нічний час, а саме з 07.11.2015 по 10.01.2018р., тому суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме з прохальної частини апеляційної скарги, вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

Положеннями статті 91 Закону України "Про Національну поліцію" (далі Закон) передбачено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:

1) службу у святкові та вихідні дні;

2) службу позмінно;

3) службу з нерівномірним графіком;

4) службу в нічний час.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.94 Закону поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно пункту 1 Постанови КМУ "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" №988 від 11 листопада 2015 року (далі Постанова), грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови встановлено виплачувати доплату за службу в нічний час - у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час.

Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, визначаються Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799 (далі Порядок).

Відповідно до пункту 11 Розділу II Порядку поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Підставами для виконання службових обов`язків у нічний час є графіки нарядів та чергувань, затверджені наказами керівників підрозділів органів поліції.

Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Поліцейським, що залучалися до служби в нічний час, виплата доплати за службу в нічний час за минулий місяць здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць.

Так, матеріали справи містять довідку обліку несення служби в нічний час колишнього інспектора взводу роти № 4 батальйону № 4 ОСОБА_1 за період з 07.11. 2015 року по 10.11 2018 року згідно з розстановками сил та засобів (була надана ДПП, як додаток до відповіді ДПП від 02.06.2021р.), з якої вбачається відпрацювання позивачем 1112 годин у нічний час у вказаний період.

Отже, враховуючи встановлений факт відпрацювання позивачем у спірний період нічних змін та з огляду на відсутність оплати за вказану службу у нічний час, що суперечить п.п.3 п.5 Постанови та п.11 Розділу II Порядку, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності ДПП, яка полягає в не нарахуванні позивачу грошового забезпечення - доплати за службу в нічний час за спірний період, зобов`язання ДПП здійснити нарахування вказаних виплат.

Посилання відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, на п.11 Порядку №260 (в частині обмеженості трирічним строком звернення), за яким виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання, колегія суддів вважає безпідставними з огляду на таке.

Суд зазначає, що вищевказана обмеженість трирічним строком звернення за одержанням не виплаченого грошового забезпечення передбачена Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 квітня 2016 року № 260.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно рішень Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8/рп-2013 та від 15.10.2013 року № 9/рп-2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат; у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

У відповідності до положень Закону України "Про оплату праці" та Кодексу законів про працю України заробітна плата, складовою частиною якої є доплата за службу в нічний час має бути виплачена у день звільнення працівника, а тому звернення до суду з вимогами про зобов`язання її виплатити не обмежується будь- яким строком.

Аналогічний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 04 травня 2018 року по справі №808/858/16.

Колегія суддів вважає, що метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку, зокрема захист права працівника на одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Верховний Суд у висновку, зробленому в постанові від 10 листопада 2021 року у справі №825/997/17 зазначив, що ієрархічні колізії нормативно-правових актів долаються шляхом застосування норми, яка закріплена в нормативно-правовому акті, що має вищу юридичну силу.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання доплати за службу в нічний час за спірний період без обмеження вищевказаним трирічним строком.

Крім того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи (в межах досліджуваних судом) та допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині.

Керуючись статтями 308, 309, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року скасувати в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час, в задоволенні яких було відмовлено.

Прийняти у вказаній частині постанову про задоволення вказаних позовних вимог.

Визнати протиправною бездіяльність Департамента патрульної поліції щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015 р. по 10.01.2018 р. (включно).

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачене грошове забезпечення у вигляді доплати за службу в нічний час за період з 07.11.2015р. по 10.01.2018р. (включно).

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.