Справа № 160/988/22
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 травня 2022 року Справа №160/988/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до П`ятихатського районного відділу РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до П`ятихатського районного відділу РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області (відповідач-2), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення у формі висновку службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України ГУ ДМС України в Дніпропетровської області, прийнятого на підставі висновку №341/2020 від 14.12.2020 року, як прийнятого неправомірно та всупереч встановленим судом фактам;

- зобов`язати Головне управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області направити до П`ятихатський районний відділ РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області та до Інформаційної підсистеми функціональний модуль "Недійсні документи" Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби інформацію про скасування висновку Головного Управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області №341/2020 від 14.12.2020 року за результатами службової перевірки щодо підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 05.10.2011 року на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2022 року зазначена вище справа розподілена головуючому судді Туровій О.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.02.2022р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити реквізити (дату, номер тощо) рішення відповідача, яке позивач просить визнати протиправним та скасувати, а також копій цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі; належним чином завірених копій доданих до позовної заяви документів для суду та відповідача; завірених належним чином копій оскаржуваного рішення для суду та відповідача.

18.04.2022р. та 06.05.2022р. представником позивача надавалися до суду документи на виконання вимог ухвали від 07.02.2022р. з метою усунення недоліків позовної заяви. Так, 18.04.2022р. представником позивача надано належним чином завірені копії доданих до позовної заяви документів для суду та відповідача, а 06.05.2022р. надано уточнену позовну заяву, в якій заявлено клопотання про витребування судом спірного висновку щодо підстав оформлення паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , затвердженого 14.12.2020р. ГУ ДМСУ у Дніпропетровській області.

Таким чином, з уточненої позовної заяви судом встановлено, що ОСОБА_1 фактично оскаржується висновок щодо підстав оформлення паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , затверджений 14.12.2020р. ГУ ДМСУ у Дніпропетровській області.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви, зокрема, з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Так, відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При цьому, суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021р. у справі №240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведені нормі кореспондують приписи ч.6 ст.161 КАС України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Як встановлено з уточненої позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржується висновок щодо підстав оформлення паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , затверджений 14.12.2020р. ГУ ДМСУ у Дніпропетровській області, який був складений за результатами службової перевірки після звернення позивача 29.08.2019р. з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, разом з тим, з позовною заявою про визнання протиправним та скасування такого висновку, затвердженого 14.12.2020р., позивач звернувся лише 17.02.2022р., про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції суду, тобто зі значним пропуском встановленого ст.122 КАС України строку звернення до суду.

При цьому, ані в первинній позовній заяві, ані в уточненій позовній заяві позивач взагалі не зазначає дату, коли він дізнався про існування спірного рішення, а, заявляючи в уточненій позовній заяві клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, жодним чином його не обґрунтовує, обмежуючись лише твердженням про те, що відповідачем не надано доказів про конкретний день, в який позивачеві стало або могло стати відомим про існування спірного рішення, не надаючи таких доказів і самостійно та не наводячи жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку та із зазначенням конкретної дати, коли позивачеві стало відомо про існування спірного рішення.

Крім того, як встановлено з поданих представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 07.02.2022р. документів, останнім не виконано вимоги цієї ухвали в частині щодо надання копії оскаржуваного рішення, а заявлено клопотання про його витребування судом, з огляду на що суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

При цьому, ч.1 ст.80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно з ч.2 ст.80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Отже, заявляючи клопотання про витребування судом доказу копії оскаржуваного рішення, представник позивача повинен був, зокрема, зазначити у такому клопотанні заходи, яких він вжив для отримання цього доказу самостійно, а також надати докази вжиття таких заходів, та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу.

Водночас, представником позивача у поданому клопотанні про витребування копії спірного рішення вищевказаних обставин не зазначено та не надано доказів самостійного вжиття заходів для його отримання і неможливості здійснити це самостійно, в той час, як слідує з матеріалів справи, представник позивача є адвокатом та не позбавлений можливості самостійно звернутися до відповідача з відповідним адвокатським запитом для отримання копії спірного рішення.

За таких обставин, позивачеві слід надати суду належним чином завірену копію оскаржуваного рішення для суду та відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, або докази вжиття ним самостійно заходів для його отримання і неможливості здійснити це самостійно.

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху

Таким чином, позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вважає за необхідне залишити цю позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до П`ятихатського районного відділу РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Державної Міграційної Служби України у Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин, а також із зазначенням конкретної дати, коли позивачеві стало відомо про існування спірного рішення;

- належним чином завірених копій оскаржуваного рішення відповідача для суду та відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, або докази вжиття позивачем (представником позивача) самостійно заходів для його отримання і неможливості здійснити це самостійно.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова