Справа № 400/2729/21
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 400/2729/21

Головуючий в 1 інстанції: Брагар В.С.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Миколаїв

Повний текст судового рішення складений 13.07.2021р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Єщенка О.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Житниця» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житниця» до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2021р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Житниця» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення рішення від 28.01.2021р. №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 500000грн. за порушення ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»; рішення від 02.04.2021р. №7494/6/99-00-56-03-02-06 про результати розгляду скарги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки, а також відсутність факту зберігання ним пального, що унеможливлює застосування до підприємства фінансових санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.07.2021р. відмовлено у задоволенні позову з підстав того, що суд першої інстанції не взяв до уваги посилання позивача про допущені контролюючим органом процедурні порушення під час призначення та проведення фактичної перевірки, а також відсутність у позивача ліцензії на зберігання пального на момент постачання пально-мастильних матеріалів.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на помилкове застосування судом при вирішенні справи вимог законодавства, внаслідок чого просить рішення суду скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Апелянт посилається на проведення перевірки з порушенням порядку передбаченого законом та відсутність факту зберігання товариством пального за відсутності ліцензії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17.12.2020р. №393, на підставі пп.80.2.2., 80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, призначено проведення з 17.12.2020р. фактичної перевірки ТОВ «Житниця» за податковою адресою: Миколаївька область, м. Миколаїв, вул. Садова, 1, за період діяльності з 01.02.2018р. по дату закінчення перевірки. /а.с.13/

Наказом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 24.12.2020р. №412, у зв`язку з надходженням клопотання ТОВ «Житниця» та відповідно до пп.82.3.1. п.82.3. ст.80 Податкового кодексу України продовжено строк вищезазначеної перевірки ТОВ «Житниця» на п`ять діб. /а.с.14/

У період з 21.12.2020р. по 04.01.2021р. посадовими особами Головного управління ДПС у Миколаївській області, на підставі вищезазначених наказів, проведено фактичну перевірку ТОВ «Житниця», за результатами якої складено акти перевірки від 04.01.2021р. №5/14/29/07/32655423.

Фактичною перевіркою встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме в період з 08.04.2020р. по 24.09.2020р. зберігання 26937,66л. дизельного палива та 3173,74л. автомобільного бензину, отриманого від ТОВ «Кворум-Нафта», за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с.Червоноволодимирівка, вул. Жовтнева, 44, без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального. /а.с.15-18/

На підставі акту фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення від 28.01.2021р. №7 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 500000грн. за порушення ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». /а.с.21-22/

15.02.2021р. ТОВ «Житниця» подало до Державної податкової служби України скаргу на вищезазначене податкове повідомлення-рішення. /а.с.25-28/

Рішенням Державної податкової служби України від 02.04.2021р. №7494/6/99-00-56-03-02-06 скаргу ТОВ «Житниця» залишено без задоволення. /а.с.30-32/

Не погоджуючись з винесеними податковим повідомленням-рішенням та рішенням щодо розгляду скарги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п.75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки встановлений ст.80 ПК України.

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80 ПК України);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Так, наказом Головного управління ДПС у Миколаївській області від 17.12.2020р. №393, на підставі пп.80.2.2., 80.2.5. п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України та з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, призначено проведення з 17.12.2020р. фактичної перевірки ТОВ «Житниця» за податковою адресою: АДРЕСА_1 , за період діяльності з 01.02.2018р. по дату закінчення перевірки. /а.с.13/

Тобто, вищезазначеним наказ прийнятий за наявності у податкового органу інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 ст.86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як вбачається з наведеного, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме спочатку провести податкову перевірку.

Нормами ПК України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016р. у справі № 826/12651/14, від 27.01.2015р. у справі № 21-425а14 та у постановах Верховного Суду від 17.03.2018р. у справі № 1570/7146/12, від 24.10.2018р. у справі №808/1746/15 та від 04.02.2019р. у справі № 807/242/14.

Пунктом 19 ч.1 ст.4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці 4 п.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997р. №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008р. № 9-рп/2008 у справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Так, проведеною фактичною перевіркою встановлено порушення позивачем ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме в період з 08.04.2020р. по 24.09.2020р. зберігання 26937,66л. дизельного палива та 3173,74л. автомобільного бензину, отриманого від ТОВ «Кворум-Нафта», за адресою місця зберігання палива: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Червоноволодимирівка, вул. Жовтнева, 44, без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального. /а.с.15-18/

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним, забезпечення його високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом та пального на території України врегульовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а також Податковим кодексом України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» №465-IX від 16.01.2020р. внесено зміни у ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Так, згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Під місцем зберігання пального у силу ст.1 вищезазначеного закону розуміється місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування, а власне зберіганням пального згаданий Закон визначає діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Отже, зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до абз.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000грн.

Згідно з ч.22 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) не застосовується фінансова санкція у вигляді штрафу, передбачена ст.17 цього закону, у разі зберігання пального до 31.03.2020р. без наявності відповідної ліцензії.

Таким чином, з 01.04.2020р. до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії застосовуються фінансові санкції, визначені абз.8 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Як вбачається з акцизних накладних та наданих позивачем під час первинної перевірки первинних документів в період з 01.04.2020р. по 24.09.2020р. від ТОВ «Кворум-Нафта» надійшло позивачу дизельне паливо у кількості 26937,66л. та бензин автомобільний у кількості 3173,74л., які відповідно до товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів (нафти), розвантажувались за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Червоноволодимирівка, вул. Жовтнева, буд. 44.

Відповідно до наданих в ході перевірки оборотно-сальдових відомостей, отримані ТОВ «Житниця» паливо-мастильні матеріали відображено на рахунку 203 Паливо.

Залишки паливо-мастильних матеріалів по підприємству станом на 30.04.2020р. складали 10448л.; станом на 31.05.2020р. складали 8807л.; станом на 30.06.2020р. складали 3179л.; станом на 31.07.2020р. складали 10329л. та станом на 31.08.2020р. складали 9099л. /а.с.16-17/

На підтвердження використання та/або списання ПММ позивачем не надано до суду будь-яких доказів (подорожні листи, лімітно-забірні картки у вищевказаному періоді та/або інше).

Разом з тим, у періоді з 01.04.2020р. по 24.09.2020р. у ТОВ «Житниця» була відсутня ліцензія на зберігання пального, тоді як позивач не належить до переліку осіб, які мають право на зберігання пального без отримання ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової потреби), реєстраційний номер №2001191 отримана позивачем лише 25.09.2020р. з терміном дії (25.09.2020р. до 25.09.2025р.) на місце зберігання пального, розташоване за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Червоноволодимирівка.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність порушення позивачем ч.1 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а тому як наслідок і правомірність податкового повідомлення рішення від 28.01.2021р. №7.

Враховуючи правомірність вищезазначеного податкового повідомлення-рішення не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової служби України від 02.04.2021р. №7494/6/99-00-56-03-02-06 про результати розгляду скарги.

За правилами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Житниця» залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Єщенко О.В. Яковлєв О.В.