Справа № 440/1832/22
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/1832/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

01 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення від 19.10.2021 № 83, зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9147 га кадастровий номер :00:005:0225 земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Бугаївської сільської ради Глобинського району від 22.10.2020 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Після розроблення проекту землеустрою позивач звернувся до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавській області із клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9147 га, кадастровий номер: :00:005:0225 земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, однак, відповідачем жодного рішення не прийнято.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно витягу з поіменного голосування при розгляді заяви ОСОБА_1 на сесії Градизької селищної ради, яка відбулася 19.10.2021, були присутні 19 депутатів та голова (20 голосів), з них проголосувало: за - 10, проти - 4, утрималися - 6. У зв`язку із чим, рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області не прийнято.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Рішенням Бугаївської сільської ради Глобинського району від 22.10.2020 позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства на території Бугаївської сільської ради Глобинського району.

Розробивши проект землеустрою ОСОБА_1 16.09.2021 звернувся до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області з клопотанням про його затвердження.

Як вбачається з рішення Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області № 83 від 19.10.2021, за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою сесія селищної ради рішення не прийняла.

Позивач не погодився з таким рішенням відповідача та звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України, в редакції, чинній на час виникнення та існування спірних правовідносин).

За змістом ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із пунктом "в" частини статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Частинами 9-11 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 186 ЗК України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною 8 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень частини 1 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Позивач звернувся до відповідача із клопотанням, за наслідками розгляду якого суб`єкт владних повноважень мав би прийняти відповідне рішення.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Згідно витягу з поіменного голосування при розгляді заяви ОСОБА_1 на сесії Градизької селищної ради, яка відбулася 19.10.2021, були присутні 19 депутатів та голова (20 голосів), з них проголосувало: за - 10, проти - 4, утрималися - 6, у зв`язку із чим, рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області не прийнято.

Таким чином, за наслідками розгляду клопотання позивача відповідачем не було прийнято жодного акту ради, як суб`єкта земельних правовідносин, у формі рішення.

Суд зазначає, що відсутність належним чином оформленого рішення Градизької селищної ради за наслідками розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чи відмову у його затвердженні, свідчить про те, що уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Отже, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення відповідачем як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданого позивачем клопотання.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 у справі №454/160/17.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Градизької селищної ради, а також зобов`язати Градизьку селищну раду Кременчуцького району Полтавської області у передбаченому Земельним кодексом України порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9147 га, кадастровий номер: :00:005:0225 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, із прийняттям відповідного рішення.

Правові підстави для зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою відсутні, оскільки уповноважений орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен був ухвалити за законом.

Подібні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 509/1350/17, постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі №804/1077/18.

Таким чином, адміністративний позов належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, за приписами частини 8 цієї статті, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

У відповідності до зазначеної норми суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення всіх судових витрат на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Київська, 51, м. Градизьк, Полтавська область, ідентифікаційний код 21063176) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Градизької селищної ради Кременчуцького Полтавської області щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 на території Градизької селищної ради Кременчуцького Полтавської області.

Зобов`язати Градизьку селищну раду Кременчуцького району Полтавської області у передбаченому Земельним кодексом України порядку розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,9147 га, кадастровий номер: :00:005:0225 із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, із прийняттям відповідного рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко