Справа № 160/4363/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 травня 2022 року Справа № 160/4363/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Серьогіна О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області Козака Юрія Івановича про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2022 року представник ОСОБА_1 - Меламед Вадим Борисович звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області Козака Юрія Івановича, в якому просить:

- визнати протиправним рішення №95 відповідача від 02.09.2020 року, стосовно розрахунку розміру суми, що підлягає виплаті, повідомленні в листі №0400-010306-8/116044 від 01.09.2021 року, в тому числі розрахунки, вказані далі: розрахунок пенсій на момент виплати та розрахунок боргу за період з 07.10.2009 року по 01.2021 року;

- визнати протиправними дії відповідача стосовно здійснення розрахунку суми боргу, що підлягає виплаті ОСОБА_1 , без обов`язкового врахування індексації/автоматичного перерахунку боргу пенсії на момент її виплати (на 01.2021 року) та здійснення розрахунку компенсації втрати частини доходів на борг щомісячної пенсії, в який відповідач протиправно не включив розрахунок компенсації на суму індексації/автоматичного перерахунку пенсії;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно не здійснення ним розрахунку суми боргу щомісячної пенсії, що підлягає виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням її індексації/автоматичного перерахунку на момент виплати, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та не здійснення ним розрахунку компенсації на частину несвоєчасно виплаченої пенсії - суми індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент виплати, яка протиправно не була нарахована відповідачем;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок щомісячної суми пенсії, що підлягає виплаті ОСОБА_1 на виконання судового рішення, з урахуванням передбаченої законом індексації/автоматичного перерахунку на суму пенсії на момент її виплати - на 01.2021 року;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок боргу за період з 07.10.2009 року по 31.08.2020 року, з урахування того, що пенсія за кожний місяць цього періоду повинна бути нарахована з врахуванням індексації/масових перерахунків та складати 4,125.91 гривень за кожний місяць;

- зобов`язати відповідача здійснити розрахунок компенсації на несвоєчасно виплачену пенсію за період з 07.10.2009 року по 31.01.2021 року і розрахунок компенсації включити в суму боргу - суму індексації/масових перерахунків за кожний місяць;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_1 протягом 10 днів суму боргу, з урахуванням індексації і компенсації втрати частини доходів за винятком сплачених сум.

- стягнути з відповідача кошти в сумі 100000,00 (сто тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його дискримінаційними протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких, Відповідач здійснив розрахунки пенсії позивачу за период з 01.07.2010 року до 31.01.2021 рік у спосіб не передбачений у Законі України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали суду для усунення недоліків, а саме надати до канцелярії суду:

- заяву про уточнення позовних вимог та/або визначитись із суб`єктним складом сторін у даній адміністративній справі (в примірниках відповідно до кількості учасників справи);

- належним чином завірену копію договору про надання правничої допомоги від 14.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- належним чином завірену копію паспорту ОСОБА_1 ;

- обґрунтоване клопотання про поновлення строку звернення до суду, оформлене відповідно до вимог статей 161, 167 Кодексу адміністративного судочинства України (в примірниках відповідно до кількості учасників справи).

Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року представник ОСОБА_1 Меламед Вадим Борисович отримав 28.04.2022 року, про що свідчить відмітка про отримання вказаної ухвали суду на повідомленні про вручення поштового відправлення, яка міститься в матеріалах даної справи.

10.05.2022 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 - Меламеда Вадима Борисовича надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2022 року.

Суддя зазначає, що відповідно до приписів частини другої статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із ч. 1 ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Як вбачається зі змісту ч. 1, ч. 2 ст. 57 КАС України - представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Згідно приписів ч. 1, ч. 2 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України - повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність №5076-VI від 5 липня 2012 року, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 4 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Суддя вважає за необхідне зауважити, що повноваження адвоката щодо підписання позовної заяви, повинно підтверджуватись домовленістю сторін у договорі про надання правової допомоги, який засвідчує існування між клієнтом та адвокатом домовленості стосовно об`єму наданих йому повноважень, шляхом окремого визначення такої дії у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18, від 29 травня 2019 року у справі № 202/5348/18.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, остання підписана та подана до суду ОСОБА_2 , яким на підтвердження повноважень на підписання від імені позивача цієї позовної заяви додано до позову копію ордеру серії АА №1004766 від 27.08.2019 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 .

У вказаному ордері зазначено, що він виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 14.05.2018 року.

Проте, копія вказаного договору серед додатків до позовної заяви відсутня.

Враховуючи, що вказаний договір між позивачем та адвокатом Меламедом В.Б. було укладено ще в 2018 році, а ордер серії АА №1004766 від 27.08.2019 року про надання правничої допомоги ОСОБА_1 видано в 2019 році, тоді як з позовною заявою Меламед В.Б. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду 03.03.2021 року, за відсутності договору про надання правничої допомоги від 14.05.2018 року, у судді відсутня можливість перевірити строк дії вказаних правовідносин, та як наслідок, повноважень Меламеда В.Б. на подання в інтересах ОСОБА_1 цієї позовної заяви.

На підставі викладеного, позивачу в ухвалі суду від 09.03.2022 року було надано строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема, шляхом надання до суду належним чином завіреної копії договору про надання правничої допомоги від 14.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів поданої заяви на усунення недоліків від 10.05.2022 року, позивач не надав до суду належним чином завірену копію договору про надання правничої допомоги від 14.05.2018 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Натомість долучив копію нотаріально засвідченої довіреності від 20.12.2020 року, видної у м.Рішон Ле-Ціон, Ізраїль.

Даною довіреністю Хаіт Віля Ісайович уповноважив, зокрема, Меламеда Вадима бути його представником, зокрема, у суді із правом вчинення всіх необхідних повноважень, у тому числі пред`явлення позову.

При цьому, зі змісту поданої до суду роздруківки ксерокопії даної довіреності слідує, що оригінал довіреності був засвідчений нотаріусом Вадимом Меламедом (м.Рішон Ле-Ціон, Ізраїль) та скріплений печаткою.

Крім того, у матеріалах позовної заяви міститься оригінал апостилю від 23.05.2018 року (перевірено через підсистему "Електронний суд"), тоді як довіреність, якою ОСОБА_1 уповноважено представляти інтереси позивача в даній справі видано 20.12.2020 року, тобто вказаний апостиль не підтверджує автентичності підпису та відбитку печатки, якими скріплена довіреність від 20.12.2020 року.

Також, з урахуванням відомостей наявних в підсистемі "Електронний суд" до заяви, яка надійшла до суду 10.05.2022 року було долучено ще копію апостилю, в якій відсутня дата та порядковий номер.

Згідно з ст. 13 Закону України Про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 10 січня 2002 р. та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно із ст. 1 Гаазької конвенції (далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту d ч. 2 ст. 1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до ст. 4 Конвенції передбачений в ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Ізраїль та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 р. №237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 р. за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

У разі проставлення апостиля на окремому від документа аркуші документ і аркуш з апостилем скріплюються шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.

На аркуші з апостилем проставляється печатка компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Разом з тим, додана до адміністративного позову копія довіреності на підтвердження повноважень Меламеда В.Б. діяти від імені позивача містить фотокопію апостилю без дати та порядкового номеру та на окремому аркуші, у той час як пунктом 13 Правил чітко визначено, що не дозволяється розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостиля.

Крім того, кількість скріплених аркушів довіреності з апостелем не підтверджена підписом посадової особи, яка проставляла апостиль, та не містить печатку компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Таким чином, з фотокопії апостилю та безпосередньо з її змісту неможливо встановити документ, на якому він був проставлений або якого він стосується.

Як зазначено Верховним Судом в ухвалах від 05.01.2018 року та 15.01.2018 року у справах відповідно №826/7941/17, №820/2589/17 світлокопія документу у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України не є документом, що посвідчує повноваження учасника справи.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що до позовної зави, підписаної представником позивача, на підтвердження повноважень останнього додано копії документів, які не відповідають приписам ст. 59 Кодексу адміністративного України.

Отже, станом на 11.05.2022 року вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 09.03.2022 року, не виконані в повному обсязі, недоліки позову позивачем усунені не повністю.

Згідно з ч.5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, враховуючи невиконання позивачем вимог ухвали суду та не усунення недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, адміністративний позов слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області Козака Юрія Івановича про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна