Справа № 280/6584/20
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
З ПИТАНЬ ВИЗНАННЯ ПРОТИПРАВНИМИ ДІЇ, БЕЗДІЯЛЬНІСТЬ СУБ`ЄКТА ВЛАДНИХ ПОВНОВАЖЕНЬ
23 лютого 2022 року Справа № 280/6584/20 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Адреса для листування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у не застосуванні пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, починаючи з 01 березня 2018 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 починаючи з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2018 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VІІІ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01 січня 2018 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку І та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01 січня 2019 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01 січня 2020 року по 29 травня 2020 року включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку І та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-УІІІ "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Рішенням суду від 03 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено повністю.

16 серпня 2021 року у справі видано виконавчі листи.

22 лютого 2022 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 (надалі - заявник) про визнання протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду по справі №280/6584/20.

Заява обґрунтована тим, що 01 грудня 2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП№67702556, 01 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП№67702345, 01 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження ВП№67702166.

Вказує, що листом відповідача від 31 серпня 2021 року № 5173 повідомлено позивача про те, що відповідач вважає, що у військовій частині НОМЕР_2 не було правових підстав для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. [...] Враховуючи вищевикладене, вважають що командування військової частини НОМЕР_2 правомірно приймало при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року». Тобто, зазначеним листом відповідач фактично повідомив про свою відмову виконувати рішення суду по справі № 280/6584/20.

Заявник просить суд: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , щодо невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року у справі №280/6584/20, а саме: щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 , починаючи з 01 березня 2018 року, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку І та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме: встановленого Законом України від 07 грудня 2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01 січня 2018 року, за період з 01.03.2018 року по 31.12.2018 року; встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01 січня 2019 року, за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року; встановленого Законом України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01 січня 2020 року за період з 01.01.2020 року по 29.02.2020 року, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як зазначено у частині 4 статті 383 КАС України, заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Згідно з частиною 5 статті 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (ч.6 ст.383 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

01 грудня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67702556 щодо примусового виконання виконавчого листа №280/6584/20 виданого 16 серпня 2021 року.

01 грудня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67702345 щодо примусового виконання виконавчого листа №280/6584/20 виданого 16 серпня 2021 року.

01 грудня 2021 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67702166 щодо примусового виконання виконавчого листа №280/6584/20 виданого 16 серпня 2021 року.

Позивачем до суду не надано постанов про закінчення виконавчих проваджень у зв`язку з фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають в державній власності або контролюються державою. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні п. 1 ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені ст. 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень», у державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх «ex-officio». Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Відтак, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції, складовою права на справедливий суд.

Аналіз Закону України "Про виконавче провадження", дає підстави суду дійти висновку, що виконавець зобов`язаний здійснювати примусове виконання рішень відповідно до встановленого таким рішенням способу та порядку; проводити перевірку виконання рішень боржниками; а рішення про закінчення виконавчого провадження приймати лише в разі фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом, а не вибіркових частин такого на розсуд боржника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13 грудня 2012 року вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних і юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 червня 2013 року зазначив, що право на судовий контроль є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий суд (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року за №11-рп/2012).

З документів доданих до заяви не вбачається протиправності рішень, дій чи бездіяльності вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №280/6584/20, оскільки рішення знаходиться на виконанні у виконавчій службі та за невиконання судового рішення ним може бути застосований штраф до боржника.

Заявником не доведено, що проведений відповідачем розрахунок є протиправним.

Отже, на день розгляду заяви про визнання протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду не вбачається протиправності рішень, дій чи бездіяльності вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі №280/6584/20.

З огляду на викладе, суд приходить до висновку, що заява про визнання протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.241-243, 248, 383 КАС України суд,

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду - відмовити.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про відмову у визнанні протиправними дії, бездіяльності, допущеної суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвалу складено та підписано 23 лютого 2022 року.

Суддя Д.В. Татаринов