Справа № 420/6647/22
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6647/22
У Х В А Л А

11 травня 2022 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, стягнення шкоди, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії ОСОБА_1 щодо завдання збитків державі, в особі військової частини НОМЕР_1 , під час проходження військової служби в частині нанесення шкоди по речовій службі на загальну суму 166572 грн. 00 коп. (сто шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.);
- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдану шкоду в розмірі 166572 грн. 00 коп. (сто шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.) по речовій службі, яка встановлена службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2016 року № 1018.
Одержавши позовну заяву, суд з`ясував, що її подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 КАС України, з таких підстав.
По-перше, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з ч. 10 ст. 169 КАС України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.
Відповідно до ч. 1 та пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі Закон № 3674-VI), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481,00 гривень.
Виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, позивачем висунуто вимогу майнового характеру в розмірі 166572,00 грн.
Відповідно, належна сума судового збору за цим позовом складає: 2498,58 грн.
Позивачем до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору.
Представником позивача до позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору, в якому останній, керуючись ч. 1 ст. 133 КАС України, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», просить відстрочити позивачу сплату судового збору до моменту проголошення рішення суду по суті.
До зазначеного клопотання додано копію рапорту від 26.04.2022 року командиру військової частини НОМЕР_1 , яким помічник командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної служби доповів, по суті, що подання цієї позовної заяви має бути забезпечено оплатою судового збору у розмірі 2498 грн. 58 коп. та просив зобов`язати відповідну посадову особу провести оплату судового збору та надати оригінал квитанції про таку оплату.
Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, за правилами частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Так, вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, встановлений ст. 5 Закону № 3674-VI.
Позивач до даного переліку осіб станом на дату подання позову не включений.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З указаного вбачається, що позивач не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
Крім того, згідно з Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 5 лютого 2016 року, з посиланням на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.
Також, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та усталеної практики Європейського суду з прав людини, права, гарантовані ст. 6 Конвенції, в т.ч. право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута. (див. рішення «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, серія А, № 93).
В даному випадку доступ особи до суду обмежується законом.
Також, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності з 1 вересня 2015 року, зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити відповідне фінансування державних органів, які позбавляються пільг щодо сплати судового збору.
Пунктом 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, визначено, що під час складання на плановий бюджетний період розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів. На суму власних надходжень і відповідних видатків, які здійснені згідно з тимчасовими кошторисами та не заплановані в розписі, оформляється довідка про зміни до кошторису в частині спеціального фонду.
З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не є поважною причиною для несплати судового збору.
При цьому також слід зазначити, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.
Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Враховуючи та на підставі наведеного, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим, недоведеним та законодавчо безпідставним, відповідно таким, що не підлягає задоволенню.
По-друге, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Представником позивача до позовної заяви додано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій останній, керуючись ч. 1 ст. 121 КАС України, просить суд поновити пропущений процесуальний строк звернення до суду з цією позовною заявою, оскільки даний строк було пропущено в зв`язку із тим, що особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях внаслідок чого не було із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 в у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог, а також у зв`язку із неналежним виконанням начальниками юридичної служби своїх функціональних обов`язків, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092.
До заяви про поновлення пропущеного процесуального строку додано копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092 «Про результати службового розслідування».
У змісті позовної заяви позивачем зазначено, зокрема:
- під час проходження військової служби відповідач завдав державі в особі військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 166572 грн. 00 коп. (сто шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.) по речовій службі. Даний факт було встановлено службовим розслідуванням за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2016 року № 1018;
- відповідно до ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Водночас приписами Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», на який посилається позивач, не визначено строків звернення до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди.
Отже, позиція позивача щодо трирічного строку звернення до суду з даним позовом є помилковою.
Крім того, жодних доказів на доведення наведених у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку обставин, зокрема, що строк було пропущено в зв`язку із тим, що: особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях внаслідок чого не було із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 в у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог, позивачем у заяві не зазначено та до неї не додано.
Також, позивачем не наведено жодних доводів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом після видання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092 «Про результати службового розслідування», яким встановлено, що даний строк було пропущено в зв`язку із неналежним виконанням начальниками юридичної служби своїх функціональних обов`язків.
Частиною 3 статті 120 КАС України «Обчислення процесуального строку» встановлено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.
Даний позов подано до суду 06.05.2022 року.
З встановленого вбачається, що позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, та подана позивачем заява про поновлення пропущеного процесуального строку є необґрунтованою, недоведеною та безпідставною, відповідно вказані у заяві підстави є неповажними.
Згідно з частиною 1 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Враховуючи та на підставі наведеного, виявлені недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду (в кількості примірників для суду та учасників справи):
- документу про сплату судового збору у розмірі 2498,58 грн. у встановленому порядку;
- зазначення інших підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.
Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256, 294 КАС України, суд -
Визнати підстави, вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного процесуального строку, неповажними.
У задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, стягнення шкоди залишити без руху.
Встановити позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Суд роз`яснює, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява повертається позивачеві.
Ухвала окремо оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя М.Г. Цховребова