Справа № 460/5315/20
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2022 року

м. Київ

справа № 460/5315/20

адміністративне провадження № К/990/10521/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №460/5315/20 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Офіс Генерального прокурора України, про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення від 9 квітня 2020 року №192 ,,Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора кадрової комісії №2;

визнати протиправним і скасувати наказ прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року №351к ,,Про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу інформаційних технологій прокуратури Рівненської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті статті 51 Закону України ,,Про прокуратуру з 04 травня 2020 року;

поновити позивача на посаді, рівнозначній , яку він займав станом на 4 травня 2020 року;

стягнути з прокуратури Рівненської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням від 29 вересня 2021 року Рівненський окружний адміністративний суд позовні вимоги задовольнив частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур (кадрова комісія №2) від 9 квітня 2020 року №192 ,,Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора.

Визнано протиправним та скасовано рішення Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, зафіксоване у протоколі засідання від 9 квітня 2020 року №5 щодо відмови позивачу у призначенні нового дня для проходження іспиту з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора та ухвалення рішення про неуспішне проходження атестації.

Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Рівненської області від 30 квітня 2020 року №351к про звільнення позивача.

Поновлено позивача з 05 травня 2020 року на посаді начальника відділу інформаційних технологій прокуратури Рівненської області або на рівнозначній посаді в Рівненській обласній прокуратурі.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 460/5315/20 скасовано. В задоволенні позову відмовлено повністю.

Крім того, додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, відмовлено у стягненні на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Рівненської обласної прокуратури витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 100,00грн.

Вказане додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року, залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

Так, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №280/5009/20 в частині оспорювання кількості набраних балів, у постанові Верховного Суду від 24 травня 2019 року у справі №815/1554/17 в частині відсутності правової визначеності в оскаржуваному наказі.

Верховний Суд роз`яснює скаржнику, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати норму права, яку на його думку, застосовано судами попередніх інстанцій всупереч висновкам Верховного Суду.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Таким чином, для встановлення подібності справ і відносин слід враховувати сукупність таких критеріїв, як подібність фактичних обставин, суб`єктний склад, об`єкт і предмет правового регулювання, а також умови застосування правових норм.

Підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки судів, рішення яких оскаржуються, із одночасним зазначенням положень (пункту, частини, статті) закону або іншого нормативно-правового акта, який застосований цими судами при прийнятті відповідного висновку.

Це дозволяє суду касаційної інстанції на виконання вимог статті 341 КАС України перевірити правильність застосування норм матеріального і процесуального права у конкретній справі.

Крім того, у касаційній скарзі відсутні обґрунтування підстав можливості касаційного перегляду судових рішень в частині розподілу судових витрат.

Також, по тексту касаційної скарги позивач в загальному зазначає, що в певних аспектах відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: « у справах відповідної категорії, якими б надавалась оцінка законності затвердження атестаційних питань і фактам надання вірних відповідей на питання особою, що атестується, при тому як логічна система містила невірно закладені алгоритми оцінювання відповідей» ( аркуш касаційної скарги № 3).

Верховний Суд зазначає, що для можливості відкриття касаційного провадження за вказаним пунктом обов`язковим є посилання на норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду та яку, на думку скаржника, судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 169, 328,330,332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року у справі №460/5315/20 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Другої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Офіс Генерального прокурора України, про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяМ.В. Білак