Справа № 140/10901/21
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/10901/21 пров. № А/857/5454/22

Восьмий апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року (ухвалене головуючим суддею Валюх В.М. у м. Луцьк) у справі № 140/10901/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідачів а якому просила визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Херсонській області від 23.07.2021 №14, та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області призначити дострокову пенсію за віком згідно із п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) з 16.07.2021.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що має право на призначення пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства після досягнення 50 років згідно з п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV, та відповідно до пункту 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії було надано усі необхідні документи для призначення пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.02.2022 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову у призначенні пенсії від 23.07.2021 № 14. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком згідно з п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV з 16.07.2021.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що висновок ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» № 244 від 14.07.2021 підтверджує, що дитина позивачки мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, а відповідач ГУ ПФУ в Херсонській області безпідставно не взяв вказаний висновок ЛКК, а також інші подані позивачем документи, які відповідають вимогам пункту 2.18 Порядку №22-1, та дійшов помилкового висновку про відсутність у позивачки права на призначення дострокової пенсії за віком на підставі п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 16.07.2021 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.12-13), додавши до заяви ряд документів, зокрема, трудову книжку серії НОМЕР_1 (а.с.15-21), свідоцтво серії НОМЕР_2 про народження її сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11), довідку до акта огляду МСЕК від 01.12.2020 серії 12АВВ № 083368 про встановлення ОСОБА_3 третьої групи інвалідності з дитинства (а.с.22), висновок ЛКК № 244 від 14.07.2021, виданий Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка», у якому зазначено, що захворювання, яке стало показом для визнання дитини ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю діагностовано до шестирічного віку (а.с. 23), медичне заключення обласної ЛКК від 20.02.2008 №5487 щодо наявності медичних показань для визнання ОСОБА_2 інвалідом з дитинства (а.с.24), довідку Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 22.06.2021 № 11.5-10/7358/2021 про отримання позивачем державної соціальної допомоги дитині з інвалідністю до 18 років з 04.03.2008 по 17.02.2014 та надбавки на догляд з 02.07.2008 по 30.11.2011 (а. с.25).

23.07.2021 ГУ ПФУ в Херсонській області прийняло рішення № 14 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до якого відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону №1058-IV. Рішення мотивоване тим, що у наданому заявницею висновку ЛКК № 244 від 14.07.2021, виданому Комунальним закладом «Луцька міська дитяча поліклініка», не зазначено, що дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку (а.с.14).

Позивач вважаючи таку відмову протиправною, звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Отже, право на дострокову пенсію мають, зокрема, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку після досягнення 50 років для матері та за наявності страхового стажу не менше 15 років. До осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 16 років.

Відповідно до абзацу 11 пп. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи, які засвідчують особливий статус особи: документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абзацом першим пункту 3 частини першої статті 115 Закону).

Пунктом 2.17 Порядку №22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що при призначенні пенсій, зокрема, матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини.

Згідно із пунктом 2.18 Порядку №22-1 визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Тобто, зазначені вище документи, а саме: виписка з акта огляду в МСЕК, медичний висновок закладів охорони здоров`я, посвідчення одержувача допомоги, довідка органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги, висновок лікарсько-консультаційної комісії дають можливість опосередковано підтвердити факт догляду матері за дитиною, яка мала право на отримання статусу особи з інвалідністю з дитинства до досягнення шестирічного віку, як це передбачено положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальний підхід до змістовного наповнення поняття «особа з інвалідністю» встановлений ст. 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а також статтею 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні». Зокрема, такий статус має особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, унаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Відповідно до абзацу 3 ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Визначення терміну «особа з інвалідністю з дитинства» не міститься ні в Законі України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», ні в Законі України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».

При цьому, за змісту абзацу другого пункту 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення №1317), інвалідність з дитинства розглядається як причина інвалідності. Згідно з пунктом 14 цього Положення №1317 причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, установлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до вісімнадцятирічного віку.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що, син позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний інвалідом з дитинства третьої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААВ № 083368 (а.с.22). При цьому, ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» надала висновок №2 44 від 14.07.2021, у якому чітко зазначено, що захворювання, яке стало показом для визнання дитини ОСОБА_2 дитиною з інвалідністю діагностовано до шестирічного віку (а.с. 23).

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що доводи апелянта про відсутність, на момент звернення позивачки за призначенням пенсії, документа щодо визнання дитини позивачки дитиною інвалідом є необґрунтованими та спростовується доказами, наявними в матеріалах справи.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 у справі 330/2181/16-а дійшла висновку, що при вирішенні питання про наявність права на призначення пенсії відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначальною умовою для призначення дострокової пенсії за віком як матері особи з інвалідністю з дитинства є виховання до шестирічного віку саме дитини - інваліда з дитинства, а не дитини без такого роду медичних показань. Тобто при вирішенні питання про наявність права на призначення такого виду пенсії враховується не тлумачення поняття «інваліда з дитинства», а момент настання медичних показань для встановлення інвалідності.

Аналіз наведених правових положень та зазначених вище обставин справи дає підстави колегії суддів для висновку, що позивач, є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, виховувала дитину до шестирічного віку, досягла 50 років та має необхідний страховий стаж, що є підставою для призначення їй дострокової пенсії за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі № 140/10901/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький