Справа № 120/19867/21-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2022 р. Справа № 120/19867/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Богоноса М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради Вінницької області про зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ

30.12.2021 у Вінницький окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_2 ) до Жмеринської міської ради Вінницької області (далі - відповідач, Рада).

У позовній заяві позивачка просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га кадастровий номер :06:001:0144 із земель комунальної власності.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що рішенням 14 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області від 28.09.2021 № 370 їй надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,80 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована на території Коростівецького старостинського округу.

На підставі рішення від 28.09.2021 № 370 інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зареєстровано земельну ділянку за кадастровим номером :06:001:0144.

Для затвердження проекту землеустрою позивачка 25.10.2021 звернулася до відповідача із відповідною заявою.

Листом відповідача від 07.12.2021 № 3В-01-09/1553 її повідомлено про те, що на засіданні 16 сесії 8 скликання Жмеринською міською радою Вінницької області рішення про затвердження проекту землеустрою не прийнято.

Позивачка із таким рішенням Ради не погоджується, вважає, що оскільки поданий на затвердження до міської ради проект землеустрою в повному обсязі відповідає вимогам земельного законодавства, тому відповідач зобов`язаний був прийняти рішення про його затвердження та передачу бажаної земельної ділянки у власність.

Разом із позовною заявою на адресу суду надійшло клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою від 10.01.2022 у задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 10.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Цією ж ухвалою сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Також ухвалою від 10.01.2022 витребувано за ініціативою суду у відповідача додаткові письмові докази.

14.02.2022 на адресу суду надійшла заява громадянина ОСОБА_4 про вступ у справу в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Заява мотивована тим, що 02.02.2022 державним інспектором у сфері державного контролю за використанням і охороною земель на території Вінницької області Немировським В.І. здійснено перевірку дотримання земельного законодавства. У результаті перевірки встановлено, що земельна ділянка комунальної власності, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо якої виданий ОСОБА_1 фактично накладається на частину земельної ділянки площею 1,9 га за кадастровим номером :06:001:0070, яка належить йому на праві власності, що підтверджується Актом перевірки від 02.02.2022 №3-ДК/39/АП/09/01/-22. Зазначає, що земельна ділянка площею 0,8 га з кадастровим номером :06:001:0144 яку намагається отримати у власність ОСОБА_1 сформована без врахування знаходження на ній належних йому на праві власності будівель та споруд.

ОСОБА_4 зазначає, що у разі задоволення судом позову ОСОБА_1 , порушуватиметься його право власності на житловий будинок, частину належної йому земельної ділянки з багаторічними насадженнями. Із цих підстав клопоче про залучення його до участі у справі у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

22.04.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Також відповідачем на виконання ухвали від 10.01.2022 надано витребувані докази.

Відповідач зазначає, що при прийнятті рішення 14 сесії Жмеринської міської ради 8 скликання від 28.09.2021 № 370 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачці, у відповідача були всі наявні правові підстави для цього.

В подальшому до Міської ради звернувся громадянин ОСОБА_4 , який повідомив про наявність на земельній ділянці кадастровий номер :06:001:0144 житлового будинку, що належить йому на праві власності.

Відповідач вказує, що належних та достовірних доказів розміщення житлового будинку саме на ділянці з кадастровим номером :06:001:0144 наразі немає. Натомість згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вищевказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:001:0070.

Відповідач наголошує, що позбавлений технічної можливості для встановлення точних координат розташування об`єкту нерухомості, а згідно візуального аналізу даних кадастрових карт, дійсно можна припустити, що житловий будинок знаходиться за межами земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0070, тому при ухваленні рішення у цій справі відповідач покладається на розсуд суду.

Разом із відзивом відповідач заявляє клопотання про витребування доказів. У клопотанні просить витребувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно копії документів, що стали підставою для реєстрації права власності житлового будинку ОСОБА_4 саме на ділянці з кадастровим номером :06:001:0070.

Крім цього, Радою заявлено клопотання про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Вирішуючи клопотання про залучення до справи в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , суд керується такими мотивами.

Частиною 1 ст. 42 КАС України встановлено, що учасниками справи є сторони, треті особи.

Підстави та порядок залучення третіх осіб до участі у справі визначено ст. 49 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Отже, процесуальним Законом передбачено вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача чи позивача до початку розгляду справи по суті (на стадії підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження).

Згідно ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Відтак, із урахуванням приписів норм ч. 2 ст. 49 КАС України, суд вважає, що при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, процесуальне питання про вступ до участі у справі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, може бути ініційовано та вирішено теж виключно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що провадження у справі відкрито ухвалою від 10.01.2022, тоді як заява ОСОБА_4 про вступ у справу у статусі третьої особи надійшла до суду 14.02.2022, а клопотання відповідача про залучення ОСОБА_4 до участі у справі у статусі третьої особи - 22.04.2022.

Отже, заява від 14.02.2022 та клопотання від 22.04.2022 заявлені із порушенням процедури встановленої Кодексом адміністративного судочинства України, що є підставою для відмови у їх задоволенні.

Крім того суд враховує і те, що необхідною умовою залучення третіх осіб є встановлення факту ймовірного впливу рішення суду на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Своє клопотання ОСОБА_4 мотивує тим, що у разі задоволення судом позову ОСОБА_1 буде порушено його право власності на житловий будинок та частину належної йому земельної ділянки.

Однак суд зазначає, що при розгляді цієї справи надається оцінка питанню, чи дотрималась Рада встановленого нормами Земельного кодексу України порядку розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_1 про затвердження документації із землеустрою, адже до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні публічно-владних управлінських функцій. Адміністративним судом не вирішується спір про цивільне право ОСОБА_4 чи позивачки на зазначені у клопотанні об`єкти права власності. Тому, якщо внаслідок виконання ухваленого у цій справі рішення суду Радою будуть прийняті індивідуальні акти, які на думку ОСОБА_4 негативно впливатимуть на його права та інтереси цивільного характеру, він вправі оскаржити такі акти органу місцевого самоврядування до місцевого загального суду у порядку передбаченому нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з погляду його законності, а вимога про визнання такого рішення незаконним і про його скасування розглядатися за правилами цивільного судочинства, якщо внаслідок реалізації такого рішення у фізичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для залучення ОСОБА_4 до участі у справі у статусі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Щодо клопотання відповідача про витребування з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно копії документів, що стали підставою для реєстрації права власності на житловий будинок ОСОБА_4 на ділянці з кадастровим номером :06:001:0070, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено частинами 1, 2, 4 ст. 73, КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відтак, обов`язковою передумовою для задоволення клопотання про витребування доказів є встановлення судом, що такі докази можуть прямо чи опосередковано підтверджувати чи спростовувати обставини які входять до предмету доказування у справі.

Як зазначалося, основним у цьому спорі є питання про дотримання Радою встановленого нормами Земельного кодексу України порядку розгляду заяви (клопотання) ОСОБА_1 про затвердження документації із землеустрою. У предмет доказування не входять відомості щодо підстав та обставини виникнення права приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером :06:001:0070 та житловий будинок, що на ній розміщений. Адміністративним судом при ухваленні рішення у цій справі не вирішується спір про цивільне право ОСОБА_4 чи позивачки на зазначені об`єкти права власності.

Відтак, докази які просить витребувати відповідач є неналежними, а тому не підлягають витребуванню адже не можуть братися до уваги при ухваленні рішення у справі.

Суд дослідивши аргументи викладені у заявах по суті справи та оцінивши наявні у справі докази встановив наступне.

Рішенням 14 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради Вінницької області від 28.09.2021 № 370 позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,80 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована на території Коростівецького старостинського округу (а.с. 14).

На підставі рішення від 28.09.2021 № 370 інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_3 07.10.2021 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в результаті чого земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером :06:001:0144.

Для затвердження проекту землеустрою позивачка 25.10.2021 звернулася до відповідача із відповідною заявою (а.с. 15).

До заяви позивачка додала проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та витяг з Державного земельного кадастру з інформацією про земельну ділянку.

Листом відповідача від 07.12.2021 № 3В-01-09/1553 позивачку повідомлено про те, що на засіданні 16 сесії 8 скликання Жмеринською міською радою Вінницької області рішення про затвердження проекту землеустрою не прийнято (а.с. 35).

Згідно протоколу 16 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради від 01.12.2021, за результатом розгляду заяви рішення про затвердження проекту землеустрою не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Крім цього листом відповідача від 14.12.2021 позивачку повідомлено, що 16.11.2021 надійшло звернення ОСОБА_4 у якому заявник висловився проти передання у власність земельної ділянки з кадастровим номером :06:001:0144 позивачці, у зв`язку із розміщенням на вказаній ділянці будівель, що належать йому на праві приватної власності.

Додатково проінформовано, що 16.11.2021 надійшло звернення ОСОБА_4 щодо передачі йому в оренду вищезазначеної земельної ділянки строком на 7 років (а.с. 36).

Рішенням 18 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради від 16.12.2021 № 444 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_4 про надання в оренду земельної ділянки" було вирішено:

- з метою подальшого розгляду питання передачі в оренду земельної ділянки, площею 0,8000 га, кадастровий номер :06:001:0144 гр. ОСОБА_4 у зв`язку з вказаною у його заяві підставною (розміщення на бажаній для отримання земельній ділянці належних йому будівель), рекомендувати заявнику забезпечити приведення у відповідність кадастрового номера та площі бажаної для отримання заявником земельної ділянки, до вказаних у Витязі з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, який посвідчує право заявника на житловий будинок, який наданий заявником (а.с.37).

Позивачка вважає такий стан розгляду її клопотання протиправним, а тому звернулася до суду з метою захисту своїх прав у спосіб вказаний в адміністративному позові.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За приписами ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Статтею 81 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Частиною першою та другою статті 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі:

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачка виявила бажання набути в межах норм безоплатної приватизації право власності на земельну ділянку у спосіб затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,80 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності, яка розташована на території Коростівецького старостинського округу.

Однак, згідно протоколу 16 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради від 01.12.2021 рішення про затвердження проекту землеустрою не було підтримано більшістю голосів депутатів від загального складу ради.

Позивачка вказує, що нормами Земельного кодексу України на Раду покладено обов`язок розглянути клопотання та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою, однак із не передбачених Кодексом причин, органом місцевого самоврядування її клопотання у встановлений спосіб не розглянуто.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується такими мотивами.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ч. 9 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

В силу ч. 8 ст. 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021), підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Безспірно встановлено, що бажана для позивачки земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, а відтак повноваженнями щодо розгляду поданого позивачкою клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки наділена Жмеринська міська рада (відповідач).

Правовий статус Жмеринської міської ради визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Стаття 26 Закону № 280/97-ВР передбачає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад.

Так, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, серед іншого, відповідно до закону питання регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280/97-ВР).

Згідно частин 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, аналізуючи в сукупності норми ч. 9 ст. 118, ч. 8 ст. 186 ЗК України та ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280/97-ВР, суд зазначає, що при вирішенні клопотання громадянина про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк (протягом двох тижнів з дня отримання проекту) і прийняти одне з наступних рішень: 1) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; 2) про відмову у затвердженні документації із землеустрою.

При цьому, відповідно до ч. 10 ст. 186 ЗК України (в редакції Закону № 1423-IX від 28.04.2021), рішення органу місцевого самоврядування щодо відмови у затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, а також якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення. Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.

Надаючи оцінку правовій природі поведінки Жмеринської міської ради при розгляді клопотання позивачки в цілях формування висновку чи можна вважати таку поведінку протиправною бездіяльністю Ради, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". До прийняття регламенту ради чергового скликання застосовується регламент ради, що діяв у попередньому скликанні.

Отже, підготовка і розгляд питань, вирішення яких належить до повноважень ради, виносяться на пленарні засідання ради і регулюється окрім Закону № 280/97-ВР ще й Регламентом ради. Це стосується і клопотання позивачки про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки окремої процедури розгляду таких питань законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст. 3 Регламенту Жмеринської міської ради (далі Регламент) порядок формування і організація діяльності ради, її виконавчого органу, депутатів та посадових осіб визначається Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», іншими законами, Статутом територіальної громади м. Жмеринка, а також цим регламентом.

Регламент ради є обов`язковим для виконання всіма депутатами, посадовими особами місцевого самоврядування та міським головою.

Згідно ч. 8 ст. 10 Регламенту проекти рішень ради, інші документи і матеріали сесії, що вносяться на розгляд ради, надаються депутатам (за бажанням) не пізніш як за 3 дні до засідання постійної депутатської комісії.

Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради (ч. 1 ст. 18 Регламенту).

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Регламенту депутат здійснює голосування особисто в залі засідань. Рішення, які не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими.

При цьому, слід зазначити, що за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема затверджується проект або мотивована відмова у його затвердженні.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05.05.2020 у справі № 826/8858/16, від 18.06.2020 у справі № 826/8108/16.

На час пред`явлення позову, за наслідком розгляду клопотання позивачки Жмеринською міською радою не прийнято мотивованого рішення щодо відмови (із зазначенням недоліків документації та причин відмови) або затвердження проекту із землеустрою.

До відзиву на позовну заяву відповідач надав суду протокол 16 сесії 8 скликання Жмеринської міської ради та результати поіменного голосування щодо вирішення питання "Про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок комунальної власності, що перебувають у користуванні громадян за межами населених пунктів." з якого вбачається, що за затвердження гр. ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки проголосувало 17 - депутатів, проти - 0, утримались - 8, не голосували - 3, всього - 35.

Суд зазначає, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження проекту землеустрою чи відмову у його затвердження, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому ЗК України повноважень не прийняв жодного із передбачених рішень.

При розгляді справи підлягає врахуванню правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 23.11.2021 в справі № 580/704/21, який полягає у тому, що неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у такому затвердженні.

Земельний кодекс України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про затвердження проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою).

Верховний Суд у постанові від 23.11.2021 (справа № 580/704/21) дійшов висновку, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою або відмову у його затвердженні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач при розгляді клопотання позивачки діяв не у спосіб, передбачений Земельним кодексом України, оскільки Радою не прийнято мотивованого рішення із чітким зазначенням усіх підстав відмови за наслідком розгляду поданого позивачкою клопотання, а тому така поведінка Ради, із урахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 23.11.2021 (справа № 580/704/21), є проявом її протиправної бездіяльності.

До того ж суд зазначає, що аналіз норм частини 10 ст. 186 КАС України підкреслює особливу важливість прийняття відповідачем рішення у спосіб зазначення усіх підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою (недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію). Адже повторна відмова можлива лише у випадку, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому рішенні, або ж якщо підстава для відмови виникла після прийняття попереднього рішення.

Зазначаючи чіткий та вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні документації Рада по - перше, надає можливість заявнику оскаржити таке рішення та висловити незгоду із усіма чи окремими його мотивами, а по - друге, у випадку коли заявник визнає зазначені у рішенні недоліки, йому надається можливість усунути такі недоліки чим створюються гарантії визначеності у розгляді його земельного питання, оскільки повторна відмова із аналогічних підстав не допускається.

Таким чином відсутність належно оформленого рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду клопотання позивачки про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення (ані позитивного про затвердження проекту землеустрою, ані негативного про відмову у його затвердженні), а отже своєю поведінкою допустив бездіяльність, яка виходячи із обставин справи є протиправною.

У прохальній частині позовної заяви позивачка просить зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Натомість вимога про визнання протиправною бездіяльність відповідача не заявлена.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись нормою ч. 2 ст. 9 КАС України суд доходить висновку про наявність підстав для виходу за межі позовних вимог з метою забезпечення ефективного та повного захисту прав та інтересів позивачки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду у передбачений законодавством спосіб клопотання позивачки від 25.10.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Щодо вимоги позивачки про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом та зазначалось вище, відповідачем не прийнято по суті жодного з рішень про затвердження або про відмову у затвердженні проекту землеустрою.

При цьому рішення про затвердження проекту землеустрою є адміністративним актом, прийняттю якого повинна передувати визначена законом адміністративна процедура.

Зобов`язання у затвердженні проекту землеустрою без необхідних дій суб`єкта владних повноважень в межах адміністративної процедури не гарантує забезпечення прав позивачки у передбачений законом спосіб.

Отже, не досягнення реалізації усіх необхідних умов для затвердження проекту землеустрою унеможливлює прийняття судом рішення про зобов`язання затвердити такий. Протилежний підхід призведе до вирішення судом питань, віднесених до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Таким чином, встановивши протиправну бездіяльність Жмеринської міської ради щодо неприйняття по суті одного з передбачених рішень за результатами розгляду клопотання позивачки, достатнім і ефективним способом захисту її порушених прав є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення із урахуванням висновків суду.

Крім цього, суд враховує, що на момент ухвалення цього судового рішення в Україні діє воєнний стан.

Згідно ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні за визначених підстав в умовах якого допускається тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Одне із таких обмежень встановлено Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року яким внесені зміни до Земельного кодексу України.

Так, вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на затвердження документації із землеустрою та передачу земель комунальної власності у приватну власність.

Зазначене виключає підстави для задоволення позовної вимоги зобов`язального характеру у бажаний для позивачки спосіб, адже обрання судом під час дії воєнного стану способу захисту порушених прав у вигляді зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, наслідком чого стане передача землі у власність, прямо суперечитиме Закону України від 24 березня 2022 року № 2145-XI та фактично покладатиме на Раду обов`язок прийняти рішення, ухвалення якого цим Законом заборонено.

Тому, перевіривши наведені у позовній заяві мотиви і підстави, суд доходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково.

Окрім того, позивачка просить суд вирішити процесуальне питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

З цього приводу суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі - шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для окремого встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, наголошуючи при тому, що відповідно до ч. 2-3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, в користь позивачки підлягає присудженню частина сплаченого нею при зверненні до суду судового збору у загальній сумі 454 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Жмеринської міської ради Вінницької області щодо не прийняття рішення у спосіб та строк встановлений Земельним кодексом України за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 25.10.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га кадастровий номер :06:001:0144 із земель комунальної власності на території Коростівецького старостинського округу.

Зобов`язати Жмеринську міську раду Вінницької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 25.10.2021 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 0,80 га кадастровий номер :06:001:0144 із земель комунальної власності на території Коростівецького старостинського округу, із урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі по 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Жмеринської міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ;

Відповідач: Жмеринська міська рада Вінницької області - вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, .

Суддя Богоніс Михайло Богданович