Справа № 120/15029/21-а
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 травня 2022 р. Справа № 120/15029/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до: Мурованокуриловецької селищної ради (вул. Соборна, 45, смт. Муровані Курилівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 23400; ) про: визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Мурованокуриловецької селищної ради, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Мурованокуриловецької селищної ради щодо не прийняття нормативного та іншого акту у формі рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_2 від 01.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області), кадастровий номер :09:001:0135; зобов`язати Мурованокуриловецьку селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області), кадастровий номер :09:001:0135 та прийняти мотивоване рішення із оцінкою усіх істотних обставин, які у відповідності із ст. 118 ЗК України, мають значення при вирішенні питання про надання чи відмову у наданні бажаного дозволу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 30.06.2021 року (зареєстровано 01.01.2021 року) звернулася до Мурованокуриловецької селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га., яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області).

У додаток до вказаного клопотання було додано завірену копію паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з кадастрової карти); клопотання ОСОБА_1 від 26.11.2020 року до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області; супровідна картка №74 від 26.11.2020 року; викопіювання з кадастрової карти.

06.09.2021 було подано адвокатський запит №2/09-21 про надання інформації, зокрема, про прийняття рішення за результатом розгляду вказаного клопотання.

Листом № 02-14/С-46 від 14.09.2021 року за наслідками розгляду поданого клопотання ОСОБА_1 повідомлено, що відповідний проект рішення був винесений на розгляд на пленарне засідання 12 сесії селищної ради 8 скликання, але за наслідками голосування рішення про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою не було прийнято.

Відтак, з такою бездіяльністю відповідача, яка полягає у неприйнятті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання, позивач не погоджується, а тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 10.11.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, даною ухвалою встановлено сторонам строки на подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

03.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки за наслідками розгляду клопотання позивача Мурованокуриловецькою селищною радою були здійснені юридично значимі й обов`язкові дії на користь заінтересованої особи - відповідний проект рішення був винесений для розгляду на пленарне засідання селищної ради. Однак, за наслідками голосування взятий за основу проект був відхилений.

05.01.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшли докази на підтвердження понесених позивачем судових витрат в частині витрат на надання правничої допомоги.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

30.06.2021 року (зареєстровано відповідачем 01.07.2021 року) ОСОБА_1 звернулася до Мурованокуриловецької селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га., яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області).

У додаток до вказаного клопотання було додано завірену копію паспорта та ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (викопіювання з кадастрової карти); клопотання ОСОБА_1 від 26.11.2020 року до ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області; супровідна картка №74 від 26.11.2020 року; викопіювання з кадастрової карти.

06.09.2021 року на адресу відповідача направлено адвокатський запит №2/09-21 про надання інформації, зокрема, про прийняття рішення за результатом розгляду вказаного клопотання.

Листом № 02-14/С-46 від 14.09.2021 року за наслідками розгляду поданого клопотання ОСОБА_1 повідомлено, що відповідний проект рішення був винесений на розгляд на пленарне засідання 12 сесії селищної ради 8 скликання, але за наслідками голосування рішення про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою не прийнято.

На переконання позивача відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі, а тому звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки.

Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Тобто, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Пунктом «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавцем визначено процедуру набуття громадянами у власність земельних ділянок із земель комунальної власності, в тому числі для ведення особистого селянського господарства.

В свою чергу, Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно частин 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на викладене, чинним законодавством встановлено, що за результатами розгляду клопотання заінтересованої особи у вирішенні питання щодо надання дозволу чи відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність повинно прийматись рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

При цьому, слід зазначити, що за наслідком розгляду саме на пленарних засіданнях органу місцевого самоврядування питань щодо земельних відносин, приймається одне із двох рішень, зокрема надається дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або мотивована відмова у його наданні.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 826/8858/16 від 05.05.2020 року, №826/8108/16 від 18.06.2020 року та Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові № 560/2477/20 від 08 грудня 2020 року.

На час розгляду справи, за наслідком розгляду клопотання позивача, не прийнято рішення Мурованокуриловецькою селищною радою щодо відмови або надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі для відведення земельної ділянки у власність. Доказів вирішення порушеного позивачем питання у поданому клопотанні, відповідачем суду не надано.

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові №800/304/17 від 27 лютого 2020 року під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що Мурованокуриловецькою селищною радою були здійснені юридично значимі й обов`язкові дії на користь заінтересованої особи - відповідний проект рішення був винесений на розгляд на пленарне засідання селищної ради. Однак, за наслідками голосування взятий за основу проект був відхилений.

В підтвердження наведеного, відповідач надав суду витяг з протоколу 12 сесії 8 скликання Мурованокуриловецької селищної ради щодо вирішення питання "Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" з якого вбачається, що рішення за підсумками поіменного голосування не прийнято: "за" - 3, "проти" - 0, "утримались" - 14, "не голосували"-0.

Суд критично ставиться до вищевказаного, як на доказ того, що відповідачем не допущено бездіяльності, оскільки за наслідком розгляду клопотання не прийнято ані позитивного рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, ані мотивованої відмови у його наданні.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові №454/160/17 від 09.07.2021 року, які полягають у тому, що результати голосування не відображують мотивів прийняття того чи іншого рішення, які б дозволяли скористатись можливістю його оскарження та не містять і не відповідають поняттю акту органу місцевого самоврядування.

Не вирішення відповідачем клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою шляхом прийняття рішення по клопотанню позивача від 01.07.2021 року про його задоволення або про відмову у його задоволенні у визначений законом строк свідчить про протиправну бездіяльність Мурованокуриловецької селищної ради.

Таким чином, у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції.

У свою чергу, утримання від прийняття рішення не є законним способом поведінки органу, а результати поіменного голосування, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Надання дозволу або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту.

В свою чергу, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи відмову у його наданні, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення.

До того ж, слід застосувати правовий висновок Верховного Суду у постанові №580/704/21 від 23 листопада 2021 року, який полягає у тому, що неприйняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не може підміняти рішення про відмову у такому наданні.

Земельний кодекс України не передбачає випадків, коли орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за результатами заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою може не прийняти позитивного або негативного для заявника рішення (про надання або про відмову у наданні дозволу).

Отже, Верховний Суд у постанові №580/704/21 від 23 листопада 2021 року дійшов висновку, що відсутність рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмову у його наданні, після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності.

Таким чином, оскільки Мурованокуриловецькою селищною радою не прийнято рішення відповідно до частини 7 статті 118 ЗК України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту позивача буде саме визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення за результатами розгляду поданого клопотання.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Виходячи із обставин цієї справи, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 908 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 9 статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд звертає увагу, що докази в підтвердження понесених витрат на надання правничої допомоги, які направлені до суду супровідним листом від 05.01.2022 року (вх.№1180/22) не містять доказів направлення їх відповідачу.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та зазначені норми процессуального законодавства, суд приходить до висновку, що не дотримання представником позивача вимог частини 9 статті 79 КАС України фактично позбавило права відповідача на звернення до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Таким чином, суд не бере до уваги докази в підтвердження понесених витрат на наданняправничої допомоги, оскільки такі подано із не дотриманням вимог частини 9 статті 79 КАС України.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Мурованокуриловецької селищної ради щодо не прийняття рішення за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 01.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області).

Зобов`язати Мурованокуриловецьку селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 01.07.2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 1,818 га, яка розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області), з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Мурованокуриловецької селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада (, вул. Соборна, 45, смт. Муровані Курилівці, Вінницька область, 23400).

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 11.05.2022 року.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна