Справа № 334/7459/21
Суддя: Баруліна Т. Є.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.05.2022
Справа № 334/7459/21
Провадження № 2-а/334/13/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Баруліної Т.Є.,

за участю секретаря Панасюри Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , поліцейської роти №1, батальйону №1, управління патрульної поліції м. Запоріжжя департаменту поліції МВС України, Управління патрульної поліції м. Запоріжжя, про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , поліцейської роти №1, батальйону №1, управління патрульної поліції м. Запоріжжя департаменту поліції МВС України, Управління патрульної поліції м. Запоріжжяпро скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. В позові зазначив, що 24.09.2021 року о 10-48 год. його було затримано поліцейським роти №1 батальйону №1, управління патрульної поліції м. Запоріжжя Сухоруковою С.І. під час руху його автомобіля «Мерседес Бенц Спринтер» д.н.з. НОМЕР_1 в районі а/д Запоріжжя - Дніпро 475 км на в`їзді в м. Запоріжжя. В результаті затримання відносно нього було складено постанову ЕАО №4812263 від 24.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. ст.122 КУпАП.

В вищевказаній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4812263 від 24.09.2021, зазначено, що він, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перевозив вантаж, на який надав видаткову накладну, не маючи при цьому ТТН, чим порушив вимоги наказу 363 МТУ п.11 та вимоги п. 22 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Позивач визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

З вищевказаною постановою позивач не згоден, оскільки не порушував правил дорожнього руху, вважає, що відповідачем викладено тільки опис події, але не надано жодних доказів його вини, його було зупинено безпідставно, також він керував власним автомобілем та здійснював вантажні перевезення для власних потреб, зазначає що порушено його право на правову допомогу та не роз`яснено його прав. На підставі вищевикладеного просить суд скасувати постанову ЕАО №4812263 від 24.09.2021 року по справі про адміністративне правопорушення від 24.09.2021 року, справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимог наполягав, просив позов задовольнити.

Відповідач інспектор управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Сухорукова Софія Ігорівна у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала відзив до суду в якому зазначила, що з позовом ОСОБА_1 , вона не згодна, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, вказане правопорушення мале місце. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , відмовити в повному обсязі, проводити розгляд справи без її участі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи зобов`язані діяти у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу..

Згідно до ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.287 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що постановою ЕАО №4812263 від 24.09.2021 року, яка винесена поліцейським роти №1 батальйону №1, управління патрульної поліції м. Запоріжжя Сухоруковою С.І. на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом перевозив вантаж, на який надав видаткову накладну, не мав при цьому ТТН, чим порушив вимоги наказу 363 МТУ п.11 та вимоги п. 22 ПДР, порушення правил перевезення вантажів, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення.

Як вбачається з оскарженої постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.22 ПДР, вимоги Наказу Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, а саме, що він не надав ТТН.

Як встановлено судом, в «Правилах дорожнього руху України» (ПДР) відсутній пункт 22, за порушення якого притягнуто до відповідальності ОСОБА_1 постановою ЕАК № 2092285. Натомість в ПДР є Розділ 22 Перевезення вантажу, який включає в себе пункти 22.1, 22.2, 22.3, 22.4, 22.5, 22.6, 22.7. З аналізу зазначеної норми не вбачається порушення ОСОБА_1 будь-якого пункту із всіх семи пунктів Розділу 22 ПДР.

Виходячи з наведеного, вказані Правила не стосуються порядку перевезення вантажу визначеного розділом 22 п.п.22.1-22.7 ПДР.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України Про автомобільний транспорт, Про дорожній рух та Про перевезення небезпечних вантажів (далі - спеціальні правила);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);

д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака Водій з інвалідністю - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила) визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - Перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - Замовників.

Терміни та поняття, які визначені у цих Правилах:

Вантаж всі предмети з моменту прийняття для перевезень до здачі одержувачу вантажу.

Вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення.

Вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Замовник вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів.

Перевізник фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процессу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Пунктами 11.4, 11.5, 11.6 Правил визначено, що Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику.

Проаналізувавши наведені положення Правил, суд дійшов висновку, що з урахуванням суб`єктного складу правовідносин з приводу надання транспортних послуг з перевезення вантажу, ці Правила поширюються саме на спеціальних суб`єктів (перевізників, вантажовідправників, вантажоодержувачів). Тому для встановлення порушень вимог Наказу № 363 обов`язково підлягає встановленню факт надання транспортної послуги у виді перевезення товару.

Спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на те, що позивач, на момент її складання, перевозив вантаж на виконання вимог договору про перевезення вантажів, тобто був суб`єктом господарювання.

Під час судового розгляду справи відповідачем також не надано до суду належних та допустимих доказів, які б вказували, що на час притягнення позивача до адміністративної відповідальності останній був суб`єктом господарювання, який надавав транспортні послуги з перевезення вантажу.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті (ч.3 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів того, що позивачем було порушено вимоги ПДР, що в подальшому стало підставою для зупинки позивача та перевірки документів позивача, а згодом притягнення його до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Враховуючи, що обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем під час судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час подання позову був сплачений судовий збір в сумі 454 грн., що підтверджується оригіналом квитанцією №0.0..1 від 27.09.2021 року. Таким чином, враховуючи факт задоволення позовних вимог вказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 77, 139, 241-246, 257, 262, 286, 295 КАС України, ст..ст. 247, 258, 268, 280, 288, 289, 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову поліцейського роти №1, батальйону №1 Управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП Сухорукової Софії Ігорівни, серії ЕАО №4812263 від 24.09.2021р., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в сумі 340 грн. скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) ) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Баруліна Т. Є.