Справа № 932/7252/21
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2022-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7252/21
Провадження №2а/932/325/21
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ НЕ М УК РА ЇН И

02 березня 2022 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Цитульського В.І., за участю секретаря Мудраченко Д.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 4-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Горгула Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2021 року у відношенні нього складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки він керував автомобілем не бувши пристебнутим паском безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР. Постанову вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху не порушував, був пристебнутий паском безпеки та рухався із дозволеною швидкістю, про що зазначав інспектору, який не прийняв до уваги його пояснення, не надав докази вчиненого правопорушення.

Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали, були належним чином повідомлені про розгляд відповідної адміністративної справи в суді в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 28 серпня 2022 року 11.30 год. за адресою м. Дніпро вул. Приовражна, 50 інспектором 4 роти, 2 батальйону УПП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Горгулою Олександром Сергійовичем складено постанову серія БАА №488082 віднсно ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом HONDA INTEGRA реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був пристебнутий паском безпеки чим порушив п.2.3.в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з пп. "в" п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

ОСОБА_1 заперечив порушення ним правил дорожнього руху та зазначив, що був пристебнутий паском безпеки та зняв його після зупинки автомобіля для встановлення обставин його зупинки.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; поясненнями свідків.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку, порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідачі не скористалися своїм правом щодо надання доказів, які підтверджували б правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП, накладання на нього адмінстягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., не спростували доводи позивача, викладені у поданому позові, суд вважає, що за таких обставин, винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за ст. 121 ч.5 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5ст. 134 КАС України).

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано ордер серії АЕ №1088730, а також свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано акт виконаних робіт, квитанцію щодо сплати за послуги адвоката за укладеним договором,детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на викладене, з огляду на положення ст. 134 КАС України, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 454 грн.

Керуючись ст.241,242,243,244,245,246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 4-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Горгула Олександра Сергійовича, Департаменту патрульної поліції України про визнання незаконною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА №488082 від 28 серпня 2021 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором 4-ї роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Горгулою О.С., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Цитульський