Справа № 320/1837/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
09 травня 2022 року Київ № 320/1837/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:
до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати заявникові індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 30.11.2018; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням базового місяця обчислення індексу споживчих цін: січень 2008 та березень 2018 залежно від періоду затримки.

Ухвалою від 08.02.2022 позовну заяву було залишено без руху, як таку, що не відповідає положенням ст.ст.160, 161 КАС України, заявникові було запропоновано усунути виявлені недоліки у десятиденний строк у спосіб, визначений ухвалою.

02.05.2022, на виконання вимог суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. За результатом дослідження поданої заяви, суд констатує невиконання судового рішення, в тому числі, і в частині сплати судового збору, що є підставою для повернення позову з усіма приєднаними до нього документами, з огляду на що, суд зазначає наступне: ОСОБА_1 , на власний розсуд розпорядився своїм правом звернення до суду, не виконавши вимоги судового рішення від 08.02.22. Так, позивач не представив суду оновленої позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи із зазначенням у ній: обґрунтованого розрахунку сум виплат, на які претендує заявник у розрізі кожного місяця спірного періоду із окремим визначенням кожної складової зробленого розрахунку, зазначення методики розрахунку та надання доказів, якими підтверджені вказані у позові обставини, зокрема, але не виключно представлення довідки про виплачене позивачеві грошове забезпечення за період проходження військової служби у військовій частині за спірний період, (яке він вважає недоотриманим), та до часу звернення до суду із представленням суду доказів про розмір одержаних сум; копії картки особистого рахунку військовослужбовця по день звільнення зі служби; докази одержання виплат (довідки з в/ч; копії відомості; копії витягу про рух коштів банківської картки тощо); зазначення інформації про розмір посадового окладу станом на час звернення до суду та за посадами, на яких він перебував у період проходження служби; обґрунтування порушення прав, свобод та інтересів позивача із визначенням змісту порушених прав. Крім того, до суду від позивача не надходило заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також позивач не оплатив судовий збір у розмірі 1984,8 гривень. У заяві про усунення недоліків позову ОСОБА_1 наголошує про наявність щонайменше трьох підстав для звільнення його від сплати судового збору. Відносно звільнення позивача від сплати судового збору, як учасника бойових дій, суд зазначає наступне: статтею 5 Закону України "Про судовий збір" передбачено пільги щодо сплати судового збору. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", учасникам бойових дій надано право звільнення від оплати збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Водночас ця норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, у яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їхнього життєзабезпечення та членів їхніх сімей встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Статтею 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їхнім соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг, наданих учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст.12 цього Закону.

Однак спори щодо правовідносин, пов`язаних з підвищенням грошових доходів населення, яке дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг, не стосуються соціальних гарантій чи соціального і правового захисту ветеранів війни та/або учаснсиків бойових дій.

Тим більше, що таке право надається всім без виключення військовослужбовцям, а не певній їх категорії, такій як учасники бойових дій.

Вирішуючи питання про сплату судового збору особою, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи) для правильного застосування норм п.13 ч.1 ст.5 Закону "Про судовий збір", слід враховувати предмет та підстави позову та перевіряти, чи стосується така справа захисту прав такої особи з урахуванням положень ст.ст.12, 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Аналіз пункту 13 ч.1 ст.5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з ч.2 ст.22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством, саме через набуття такого статусу. Але статус учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати судового збору з усіх спорів.

З огляду на те, що заявлені вимоги позивача, не пов`язані з порушенням його прав на соціальний захист саме як учасника бойових дій, суд відхиляє твердження заявника про те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Така правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 490/812.

Стосовно права ОСОБА_1 на звільнення від оплати судового збору як військовослужбовця, суд вказує на таке:

звільнення від сплати судового збору згідно п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" мають військовослужбовці військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків матеріалами позову не підтверджено та судом не встановлено.

Ключовими у даному випадку є слова "...які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори та/або виконують службові обов`язки". Тобто, пільга по сплаті судового збору розповсюджується на осіб, які призвані на навчальні (перевірочні) збори та під час виконання в цей період ними військового чи службового обов`язків.

Суд не бере до уваги аргументацію заявника про наявну у нього пільгу, передбачену пунктом 12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", оскільки таким правом наділяються особи, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, визначальною обставиною для застосування п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" є наявність у особи статусу військовослужбовця (або військовозобов`язаного чи резервіста, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори) на момент подання відповідної позовної заяви (апеляційної скарги тощо)(позиція Верховного Суду у справі № 826/12929/17).
Представлена довідка форми 5 №2835 від 14.12.2021 року, не засвідчує факт перебування позивача на навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборах, а само по собі перебування на військовій службі, на момент звернення до суду, не наділяє таку особу пільгою.

Суд також не приймає до уваги твердження заявника, що вимога про стягнення індексації грошового забезпечення повинна розглядатися як спір, що виник в межах трудових правовідносин, оскільки статтями 1, 2 Закону України "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У преамбулі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України. Згідно зі статтями 1,2 цього Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Отже, вказані правові норми свідчать про те, що індексація не є оплатою праці, тобто не є складовою заробітної плати.

Водночас, Верховний Суд у своїй постанові від 09.11.2020 у справі № 552/1092/17 дійшов висновку, що оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист, враховуючи що задовольнив позовні вимоги про включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації.

Тобто, індексація грошового забезпечення, хоча і має систематичний характер та повинна враховуватись у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, натомість не є оплатою праці у розумінні вимог Закону "Про оплату праці", а тому позивач не звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Підсумовуючи викладене, суд констатує відстність у позивача підстав для звільнення від сплати судового збору, встановлених статтею 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір повинен був бути сплачений ОСОБА_2 на загальних засадах.

Позаяк вимоги ухвали суду від 08.02.2022 позивачем не виконано, відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України подана ним позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд,
у х в а л и в:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.293-297 КАС України.

Суддя Брагіна О.Є.