Справа № 400/927/19
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року

м. Київ

справа №400/927/19

адміністративне провадження № К/9901/840/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І. В.,

суддів - Шишова О. О., Яковенка М. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року (головуючий суддя: Біоносенко В.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року (колегія суддів: Димерлій О.О., Шляхтицький О.І., Єщенко О.В.) у справі №400/927/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «Євродор» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 28.12.2018 №7, від 20.03.2019 №7, №7.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" до Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Миколаївській області від 28.12.2018 №7 та №7.

В задоволення позову в частині щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №7 від 28.12.2019 відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6,Миколаїв,547) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" (вул. Мельнична, 22, корп. А, Доманівка, Доманівський район, Миколаївська область,560) судові витрати в розмірі 102177,90 гривень (сто дві тисячі сто сімдесят сім грн дев`яносто коп).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за господарськими операціями позивача будь-яких інших документів, ніж ті, які були надані позивачем (договори, товарні накладні, податкові накладні, платіжні доручення, Актів приймання робіт), бути не може. Суд указав, що відповідачем не надано доказів безтоварності та нереальності господарських договорів ТОВ «Компанія «Євродор» з його контрагентами, а саме «ТОВ «Вімаква», ТОВ «Євро-Стар», ТОВ «Герокс-проф», ПП «Резерв» та ПП «Євродор» не надано, а висновки, зроблені в Акті перевірки є поверховими, бездоказовими та передчасними. Суд урахував, що вирок суду, або інший документ, ухвалений в порядку кримінального судочинства стосовно посадових осіб ТОВ «Компанія «Євродор» з його контрагентами, а саме «ТОВ «Вімаква», ТОВ «Герокс-проф», ПП «Резерв» та ПП «Євродор» за фактом фіктивного підприємництва ст.ст.205, 205-1 КК України, відповідачем не надано.

З приводу вироку стосовно керівника ТОВ «Євро-Стар» суд вказав, що сам факт наявності вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій для реалізації конкретних господарських операцій.

У судовому засіданні судом установлено, що у позивача мається весь обсяг необхідних первинних документів щодо проведення господарських операцій з ТОВ «Компанія «Євродор» з його контрагентами, а саме «ТОВ «Вімаква», ТОВ «Євробуд-Стар», ТОВ «Герокс-проф», ПП «Резерв» та ПП «Євродор», у зв`язку з чим суд дійшов висновку про безпідставність визначення позивачу грошових зобов`язань з податку на додану вартість та податку на прибуток, та наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень №7 та №7 від 20.03.2019.

З приводу штрафу за несвоєчасність реєстрації податкових накладних суд зазначив, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою). У випадку з податковою накладною №80 від 01.12.2017, друга умова недотримана, оскільки операція з придбання матеріалів для виконання поточного середнього ремонту не звільнення від оподаткування та не оподатковується за нульовою ставкою. В самій податковій накладної зазначена сума податку на додану вартість - 2294433,33 гривень, що виключає питання про нульову ставку або не оподаткування операції. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про скасування податкового повідомлення-рішення №7 від 30.11.2018 необхідно відмовити.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області - задоволено частково. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року по справі № 400/927/19 скасовано. Прийнято нове судове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Компанія «Євродор» задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 20.03.2019 №7, №7 в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток у сумі 10869330грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Апеляційний суд виходив з того, що господарські операції Товариства позивача з ТОВ «ВІМАКВА», ТОВ «ГЕРОКС-ПРОФ», ПП «ЄВРОДОР» підтверджуються наданими до суду, та наявними у матеріалах справи документами бухгалтерського обліку, які складено з дотриманням законодавчих вимог, та відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Що стосується реальності фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Компанія «Євродор» та ТОВ «ЄВРОБУД-СТАР», які виникли на підставі Договору поставки №1 від 29.04.2015р., та їх вплив на формування податкового обліку Товариства позивача, колегія суддів зазначила, що фінансово-господарська діяльність, у межах виконання вказаного договору здійснювалась поза межами правового поля без досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, у зв`язку з чим спірна сума податкової вигоди не може включатись до валових витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування.

З урахуванням установлених під час апеляційного розгляду фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що податкові повідомлення-рішення від 20.03.2019 №7 та №7 в частині збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток у сумі 10869330 грн. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено протиправно.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи установлено:

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що у період з 12.11.2018 по 23.11.2018 на підставі направлень, виданих ГУ ДФС у Миколаївській області , з урахуванням приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, та відповідно до плану-графіка проведення планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2018р., фахівцями контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» за період діяльності з 01.01.2015р. по 30.09.2018, в тому числі з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.11.2013 по 30.09.2018.

За наслідками вищеозначеної перевірки Головним управлінням ДФС у Миколаївській області складено Акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» за період діяльності з 01.01.2015 по 30.09.2018, в тому числі з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 по 30.09.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.11.2013 по 30.09.2018» №2881/14-29-14-07/38972680 від 30.11.2018, у висновках якого, серед іншого, наголошено на заниженні ТОВ "КОМПАНІЯ "ЄВРОДОР" податку на прибуток, внаслідок чого порушено вимоги п.п.44.1, 44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України; заниженні податку на додану вартість, що призвело до порушення приписів п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.п.200.1, 200.2 ст.200 Податкового кодексу України; несвоєчасній реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим порушено положення п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акта перевірки №2881/14-29-14-07/38972680 від 30.11.2018 року Головним управлінням ДФС у Миколаївській області винесено податкові повідомлення-рішення від 28.12.2018р. №7, №7, №7.

На підставі акта перевірки №2881/14-29-14-07/38972680 від 30.11.2018, з урахуванням відповіді про результати розгляду заперечень до акта перевірки та рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 07.03.2019 №11062/6/99-99-11-04-01-25, Головним управлінням ДФС у Миколаївській області 20.03.2019 винесено податкові повідомлення-рішення №7, №7.

Установленню наведених в акті перевірки №2881/14-29-14-07/38972680 від 30.11.2018, з урахуванням рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 07.03.2019 №11062/6/99-99-11-04-01-25, порушень ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» вимог податкового законодавства фахівці податкового органу дійшли за наслідками дослідження фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «ВІМАКВА», ТОВ «ЄВРОБУД-СТАР», ТОВ «ГЕРОКС-ПРОФ», ПП «ЄВРОДОР».

Так, як установлено судом, видами економічної діяльності ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» є: 42.11 Будівництво доріг і автострад (основний); 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 42.99 Будівництво інших споруд, н. в. і. у.; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування; 77.39 Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель; 42.13 Будівництво мостів і тунелів.

З матеріалів справи убачається, що 20.04.2015 між ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» (Орендар) та ТОВ «ВІМАКВА» (Орендодавець) укладено Договір оренди №2-ОР, за істотними умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування автомобільний транспорт, спецтранспорт, технічні засоби та механізми згідно з переліку транспорту, що наведено в Додатку №1 до Договору оренди.

Згідно із наявною у матеріалах справи Специфікацією, яка є Додатком №1 до Договору оренди №2-ОР від 20.04.2015, ТОВ «ВІМАКВА» (Орендодавець) передає, а ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» приймає: коток дорожній самохідний гладковальцевий НАММ HD 110, маса 10,6т. - 3 шт.; машину поливально-мийну, місткістю 6000 л. - 1 шт.; машину дорожню комбіновану - 1 шт.; дорожню фрезу Wirtgen W 1000 F - 1 шт.; автомобіль-самоскид - 1 шт.

Відповідно до акта приймання-передачі від 20.04.2015 предмета оренди згідно договору №2-ОР від 20.04.2015 ТОВ «ВІМАКВА» (Орендодавець) передано, а ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» прийнято: коток дорожній самохідний гладковальцевий НАММ HD 110, (10,6 т.); машину поливально-мийну 6000 л.; машину дорожню комбіновану; дорожню фрезу Wirtgen W1000F; автомобіль-самоскид МАЗ 5551.

Згідно із актом приймання-передачі від 31.05.2015 предмета оренди згідно з договору №2-ОР від 20.04.2015 ТОВ «ВІМАКВА» (Орендодавець) передано, а ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» прийнято: коток дорожній НАММ HD 110, (10,6 т.); машину поливально-мийну 6000 л.; машину дорожню комбіновану; дорожню фрезу Wirtgen W1000F; автомобіль-самоскид МАЗ 5551.

Судом з`ясовано, що 03.07.2015 між ТОВ «ВІМАКВА» (Первісний кредитор) та ПП «МЕТІДА» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №03/07-2015, за умовами якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за Договором оренди №2-ОР від 20.04.2015 (Основний договір), укладеним між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Євродор» (Боржник). За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань за Основним договором - оплати грошового зобов`язання в сумі 704160 грн.

На підтвердження реальності виконання умов Договору оренди №2-ОР від 20.04.2015 позивачем - ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» до матеріалів справи надано: Акт приймання послуг від 12.05.2015 №1205/40 (найменування робіт - «оренда машин та механізмів»), рахунок на оплату від 12.05.2015 №1205/40 (товар - «оренда машин та механізмів»), нарад-завдання №9, №13, №7, №11, Акт списання товарів від 15.12.2015 №32 (товар - «паливо дизельне»), Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2015, Акт №1, №2 приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості за листопад 2015, картку рахунку №631 за квітень 2015 - грудень 2018.

Судом з`ясовано, що 29.04.2015 між ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» (Замовник) та ТОВ «Геркос-Проф» (Перевізник) укладено Договір №2 на надання транспортних послуг, згідно із п.1.1 якого Перевізник надає Замовнику послуги автотранспортом на перевезення щебеневої продукції та асфальтобетону за заявкою Змовника.

06 липня 2015 року між ТОВ «ГЕРКОС-ПРОФ» (Первісний кредитор) та ПП «МЕТІДА» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №06/07-2015, за істотними умовами якого Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредитору, і стає кредитором за Договором про надання послуг №2 від 29.04.2015 (Основний договір), укладеним між Первісним кредитором та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Євродор» (Боржник). За цим договором Новий кредитор одержує право (замість Первісного кредитора) вимагати від Боржника виконання всіх зобов`язань за Основним договором - оплати грошового зобов`язання в сумі 520759,50 грн.

На підтвердження реальності виконання умов Договору про надання послуг №2 від 29.04.2015 позивачем - ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» до матеріалів справи надано: Рахунки на оплату, Акти надання послуг, Податкову накладну, Товарно-транспортні накладні, Товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти), реєстр ТТН, Акт списання товарів, Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, Акти приймання виконаних будівельних робіт з розрахунком одиничної вартості, картку рахунку №631 за квітень 2015 - грудень 2018.

Крім того, колегією суддів установлено, що 30.03.2016 між ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» (Покупець) та ПП «ЄВРОДОР» (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу будівельних матеріалів №30/03-2016, відповідно до п.1.1 якого Продавець зобов`язується здійснити заготівлю, зберігання та відпуск будівельних матеріалів Покупцю, згідно заявок, а Покупець прийняти й оплатити вартість будівельних матеріалів у розмірі та порядку, визначеному сторонами.

Відповідно до наявних у матеріалах справи Специфікацій будівельних матеріалів від 30.03.2016., від 12.01.2017, 28.03.2018, які є додатками до Договору №30/03-2016 від 30.03.2016, ПП «ЄВРОДОР» (Продавець) відпущено на користь ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» (Покупець) наступні будівельні матеріали: адгезійну домішку Wetfix BE, домішку Licomont, домішку полімерну Elvalou, гранульоване целюлозне волокно, структуруючу енергозберігаючу добавку, асфальтобетонну крихту, бітум дорожній БНД 60/90, бітум дорожній БНД 70/100, бітумну емульсію, відсів гранітний фр 0-0,5, відсів гранітний фр 0-2,5, георешітку 50/50, мінеральний порошок неактивований, піщано-щебеневу суміш, піщано-гравійну суміш, цемент марки АШ500, шлакопортландцемент М400, щебінь фр 5*10, щебінь фр 5*20, щебінь фр 10*20, щебінь фр 20*40, щебінь фр 40*70, стабілізуючу добавку, модифікатор бітуму, бітум нафтовий модифікований, гравій, щебінь з гравію, емульгатор бітуму.

На підтвердження реальності виконання умов Договору купівлі-продажу будівельних матеріалів №30/03-2016 від 30.03.2016 позивачем - ТОВ «КОМПАНІЯ «ЄВРОДОР» до матеріалів справи надано: видаткові накладні, реєстри ТТН, Акти списання товарів, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, Акти приймання виконаних будівельних робіт, звіти виробництва за зміну, платіжні доручення.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

ГУ ДПС, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач зазначає, що судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови у справ не були враховані висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №813/6173/14, від 16.04.2020 у справі №826/7760/15 у подібних правовідносинах.

Скаржник зазначає, що позивачем не доведено фактичного здійснення господарських операцій, що позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та юридично дефектних первинних документів

Також скаржник посилається на п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень та зазначає, що суд не дослідив зібрані у справі докази.

Верховний Суд ухвалою від 01.02.2021 відкрив касаційне провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (з наступними змінами та доповненнями, чинними на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю, постачання послуг, ввезення товарів на митну територію України, вивезення товарів за межі митної території України, постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до ст.198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності; отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Таким чином, відповідно до Кодексу у підприємства є право на включення до податкового кредиту сплачених сум іншому платнику податку за умови проведення реальної господарської операції та наявності первинних документів, які підтверджують її проведення.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Виходячи зі змісту ст. ст. 198, 200, 201 Податкового кодексу України, право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту, виникає у суб`єкта господарювання у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (роботи, послуги), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (роботи, послуги) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для відображення у бухгалтерському обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують та підтверджують факти здійснення господарських операцій і які повинні мати визначені цим Законом та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, обов`язкові реквізити.

З аналізу вищевказаних положень слідує, що всі господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими і підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З метою встановлення факту реального здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток та/або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно з`ясовувати, зокрема, рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку. При цьому, аналіз реальності господарської діяльності має здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту господарських операцій.

Верховний Суд зазначає, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1 статті 341 КАС України).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частини 2, 3 статті 341 КАС України).

Щодо меж касаційного перегляду Верховний Суд звертає увагу на те, що за результатом апеляційного перегляду рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у цій справі скасовано у повному обсязі з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову. У зв`язку з цим, касаційному перегляду підлягає лише постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року.

Обґрунтовуючи довід про наявність підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС, ГУ ДПС посилається на обставини неврахування судом апеляційної інстанції практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 16.07.2019 у справі №813/6173/14, від 16.04.2020 у справі №826/7760/15 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд вважає необґрунтованими посилання на висновки, викладені у наведених постановах. Висновки судів не суперечать висновкам в зазначених справах з огляду на відмінність обставин в порівнянні з обставинами у цій справі. При цьому колегія суддів зазначає, що висновки Верховного Суду мають враховуватись, виходячи з конкретних обставин справ, які встановлені судами за результатами оцінки відповідних доказів у цих справах.

Суд звертає увагу на те, що контролюючий орган посилається на правові позиції Верховного Суду, пов`язані виключно з критеріями оцінки доказів та висновками, здійсненими за результатами їх дослідження, що не є свідченням застосування у цій справі норм права, без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходив з того, що надані позивачем первинні документи, якими позивач доводить здійснення господарських операцій з ТОВ «ВІМАКВА», ТОВ «ГЕРОКС-ПРОФ», ПП «ЄВРОДОР», оформлені належним чином, містять необхідні реквізити, повністю відображають зміст господарських операцій і не мають недоліків, які б свідчили про їх невідповідність вимогам до первинних документів. Крім того, позивачем підтверджено, що придбані у контрагентів товари та послуги використані ним у власній господарській діяльності.

Суди обґрунтовано відхилили доводи контролюючого органу про відсутність у наведених вище контрагентів позивача трудових та матеріальних ресурсів, які необхідні для забезпечення виконання зобов`язань; неподання податкової звітності; відсутність зареєстрованих в ІС МВС «Автомобіль» транспортних засобів; формування податкового кредиту за рахунок інших товарів, оскільки посилання на наявність в базах даних податкового органу інформації не може слугувати достатньою підставою для безумовного висновку щодо недійсності фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Компанія «Євродор» та його контрагентами ТОВ «ВІМАКВА», ТОВ «ГЕРОКС-ПРОФ». Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій його правового статусу щодо отримання податкової преференції чи наміру отримати

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що спірні господарські операції позивача з його контрагентами ТОВ «ВІМАКВА», ТОВ «ГЕРОКС-ПРОФ», ПП «ЄВРОДОР» мали реальний характер, а висновки податкового органу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Отже наведені вище постанови Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання заявника касаційної скарги на те, що постанова суду апеляційної інстанції у цій справі ухвалена без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у цих постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Суд також критично оцінює доводи скаржника про наявність передбачених п. 4 частини четвертої статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень, адже скаржник не обґрунтував наявності жодної з передбачених частинами другою і третьою статті 353 КАС України обставин, які б слугували підставою для скасування судових рішень. Суд зауважує, що посилання скаржника на наявність визначених статтею 353 КАС України підстав передбачають скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд. Водночас скаржник в поданій ним касаційній скарзі просить ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім того, Суд зазначає, що скаржник в поданій касаційній скарзі не вказує, які саме докази не були досліджені судом та які обставини вони підтверджують.

Отже, наведені скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі не знайшли свого підтвердження.

Решта доводів заявника касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовує, натомість зводиться виключно до переоцінки встановлених судами обставин справи, що виходить за межі повноважень касаційного суду, визначених статтею 341 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд, враховуючи норми Податкового кодексу України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішень.

З огляду на наведене, касаційна скарга Головного управління ДПС у Миколаївській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І.В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М.М. Яковенко