Справа № 380/17377/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій просить :

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зазначеної у довідці Західного апеляційного господарського суду за №01-13/15/21 від 04.08.2021 та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум, починаючи з 19.02.2020 з врахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду за №380/3346/21 від 22.09.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 28 квітня 2018 року набув статусу судді у відставці та із зазначеного часу відповідачем здійснюється виплата щомісячного довічного грошового утримання. Вказує, що перебуває на обліку в Личаківському відділі обслуговування громадян ГУПФУ у Львівській області та 04.08.2021 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до довідки про суддівську винагороду від 04.08.2021 виданою Західним апеляційним господарським судом №01-13/15/21. Зазначає, що підставою такого звернення довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, видана Західним апеляційним господарським судом №01-13/15/21 від 04.08.2021 у зв`язку з тим, що попередня довідка про суддівську винагороду видана помилково без врахування регіонального коефіцієнту (1,25) який враховується при обчисленні базового розміру посадового окладу судді у відставці. Зазначає, що станом на 01.10.2021 відповідачем не здійснено перерахунку розміру суддівського утримання, згідно поданої довідки, з чим не погоджується оскільки, Верховний Суд неодноразово та, зокрема, у рішенні ухваленому за результатами зразкової справи №620/1116/20 від 16.06.2020, висловив правовий висновок відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання (складова суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді). Підставою чергового звернення в суд за захистом своїх прав є постанова Верховного Суду від 07.06.2021 у справі №420/4001/20 (адміністративне провадження №К/9901/32368/20). Предметом позову якого було зобов`язання здійснити перерахунок суддівської винагороди судді у відставці, виходячи із розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнту при обчисленні посадового окладу. Також вказує, що Верховний Суд зазначив, що суд, який видав довідку без врахування регіонального коефіцієнту (1.25) для обчислення щомісячного грошового утримання, обмежив позивача в праві отримувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі встановленому Законом №1402-VIII, а відтак такі дії відповідача є протиправними, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді. При цьому статтею 135 Закону №1402-VIII передбачена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів, передбачених частиною четвертою вказаної статті, які є складовою частиною окладу судді, а не доплатою. Конституційний Суд України неодноразово висловлював свої позиції, що зменшення органом виконавчої влади розміру посадового окладу судді призводить до зменшення розміру суддівської винагороди, що, у свою чергу, є посяганням на гарантію незалежності судді у вигляді матеріального забезпечення та передумовою впливу як на суддю, так і на судову владу в цілому. Позивач також вказує, що до прийняття рішення Верховним Судом у справі №420/4001/20 (адміністративне провадження №К/9901/32368/20), не всі суди видавали довідки з врахуванням регіонального коефіцієнту, зокрема Львівський апеляційний господарський суду. Зазначає, що 04.08.2021 позивач звернувся в Західний апеляційний господарський суду з заявою про видачу довідки з врахуванням регіонального коефіцієнту (1.25) при обчисленні базового розміру посадового окладу та доплати за вислугу років. Заява позивача була задоволена та видана відповідна довідка №01-13/15/21 від 04.08.2021. Зазначає, що 04.08.2021 подана відповідна заява і довідка в відділ обслуговування громадян №8 (сервісний центр). Позивач зазначає, що станом на 01.10.2021 відділом перерахунків пенсій управління Пенсійного забезпечення головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 не проведено. Відповідач вважає, що після рішення Конституційного Суду України 18.02.2020 №2-р/2020 розмір базового окладу судді апеляційних судів не змінювався. Вважає, що дії відповідача у здійсненні такого перерахунку є протиправними і зумовили звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У поданому суду відзиві відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог зазначає, що Головним управлінням постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі № 380/3346/21 виконана. Таким чином, Головним управлінням вже здійснено перерахунок пенсії позивачу з 19.02.2020. Однак, позивач надає оновлену довідку № 01-13/15/21 від 04.08.2021 видану Західним апеляційним господарським судом. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Запорізькій області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 04.08.2021 зареєстровану за № 3619 та прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 61 від 10.08.2021.

Ухвалою від 14.02.2022 судом залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області, оскільки при розгляді справи судом встановлено прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області.

Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області відзиву на позовну заяву не подало, про розгляд справи повідомлено належним чином.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Постановою восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі №380/3346/21 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року, виходячи із 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Західний апеляційний господарський суд 04.08.2021 видав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі цієї довідки.

Рішенням №61 Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області від 10.08.2021 відмовлено у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішення мотивовано тим, що після 18.02.2020 базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду не змінився, тому підстави для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відсутні.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною у зв`язку з чим звернувся до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 126 Основного Закону незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пунктом 4 частини п`ятої статті 126 Конституції України).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон №1402-VIII).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі Закон №2453-VI), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIII).

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних» положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Отже з 19.02.2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII, оскільки фактично відбулась зміна, по відношенню до позивача, розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, що в свою чергу є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Згідно із положеннями частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці залежить саме від розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Законодавець пов`язує розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із суддівською винагородою судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, визначальне значення для визначення щомісячного довічного грошового утримання має саме займана посада з якої звільнено суддю у відставку.

Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом.

Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина 2 статті 135 Закону №1402-VIII).

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти - 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб.

Приписами частини 5 статті 135 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" регламентовано, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається відповідно до розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, то регіональний коефіцієнт повинен також враховуватися при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З наявної в матеріалах справи довідки Західного апеляційного господарського суду встановлено, що суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці з урахуванням регіонального коефіцієнту складає 201792 грн., у тому числі: посадовий оклад 126120,00 грн., доплата за вислугу років (60%) 75672 грн.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2021 у справі №420/4001/20 (адміністративне провадження №К/9901/32368/20), предметом позову у якій було зобов`язання здійснити перерахунок суддівської винагороди судді у відставці, виходячи із розміру посадового окладу із застосуванням регіонального коефіцієнту при обчисленні посадового окладу, Верховний Суд зазначив, що суд, який видав довідку без врахування регіонального коефіцієнту (1.25) для обчислення щомісячного грошового утримання, обмежив позивача в праві отримувати щомісячне довічне грошове утримання в розмірі встановленому Законом №1402-VIII, а відтак такі дії відповідача є протиправними, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді.

При цьому статтею 135 Закону №1402-VIII передбачена можливість застосування до базового розміру посадового окладу регіональних коефіцієнтів, передбачених частиною четвертою вказаної статті, які є складовою частиною окладу судді, а не доплатою.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача згідно довідки Західного апеляційного господарського суду №01-13/15/21 від 04.08.2021 у якій враховано регіональний коефіцієнт.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11.10.2005 за №8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У мотивувальній частині Рішення від 14.12.2011 за №18-рп/2011 Конституційний Суд України вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 за №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Пунктом 6.1 Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998 передбаченого, що рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість.

Згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12 від 17.11.2010 Комітету Міністрів Ради Європи оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці.

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи на наведених норм чинного законодавства суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №61 від 10.08.2021 про відмову в перерахунку пенсії та з метою ефективного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 19.02.2020 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці згідно з довідкою Західного апеляційного господарського суду за №01-13/15/21 від 04.08.2021 з врахуванням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду за №380/3346/21 від 22.09.2021р та з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України належить стягнути на користь позивача з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області, за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 908 грн, оскільки порушення прав позивача допущено прийняттям протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

1. Позов задовольнити повністю

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області №61 від 10.08.2021.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити з 19.02.2020 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) як судді у відставці згідно з довідкою Західного апеляційного господарського суду за №01-13/15/21 від 04.08.2021 з врахуванням Постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду за №380/3346/21 від 22.09.2021р та з урахуванням фактично виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України у Запорізькій області (69057, Запорізька область, м. Запоріжжя, Вознесенівський район, проспект Соборний, будинок 158-Б ) витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 11.05.2022.

Суддя Коморний О.І.