Справа № 640/5818/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5818/21 Головуючий у 1 інстанції: Гарник К.Ю.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Грибан І.О.

Лічевецького І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» до Державної податкової служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» (далі - ТОВ «ВІА-ТУР») звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови 12 січня 2021 року у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №1 від 02 листопада 2016 року;

- визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови 12 січня 2021 року у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №2 від 02 листопада 2016 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в операційний день, коли його було надіслано засобами електронного зв`язку, в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 12 січня 2021 року - розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №1 від 02 листопада 2016 року, поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІА-ТУР" 12 січня 2021 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в операційний день, коли його було надіслано засобами електронного зв`язку, в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 12 січня 2021 року - розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №2 від 02 листопада 2016 року, поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІА-ТУР" 12 січня 2021 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови 12 січня 2021 року у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №1 від 02 листопада 2016 року;

Визнано протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови 12 січня 2021 року у прийнятті до реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №2 від 02 листопада 2016 року;

Зобов`язано Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в операційний день, коли його було надіслано засобами електронного зв`язку, в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 12 січня 2021 року - розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №1 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №1 від 02 листопада 2016 року, поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІА-ТУР" - 12 січня 2021 року;

Зобов`язано Державну податкову службу України прийняти та зареєструвати в операційний день, коли його було надіслано засобами електронного зв`язку, в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників, а саме: 12 січня 2021 року - розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №2 від 02 листопада 2016 року, поданий на реєстрацію Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІА-ТУР" - 12 січня 2021 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Державна податкова служба України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що податкова накладна та розрахунок коригування до податкової накладної, з дати складання якої минуло більше 1095 календарних днів, не може бути зареєстрований в ЄРПН у зв`язку із сплином терміну, встановленого статтями 257 Цивільної о кодексу України та 102 ПК України. Також, апелянт вказує на порушення позивачем пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних від 29 грудня 2010 р. №1246.

23 лютого 2022 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01 січня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кустос Інвест" та ТОВ «ВІА-ТУР» укладено Договір №ТП-1/5-15 про надання послуг, згідно з пунктом 1.1. якого, Виконавець (позивач) зобов`язується надавати за плату послуги пасажирських перевезень транспортними засобами, що належать Виконавцю, надалі - послуги, а Замовник зобов`язаний приймати та оплачувати надані послуги.

Додатковою угодою від 01 листопада 2016 року № 2 до Договору від 01 січня 2015 року № ТП-1/5-15 про надання послуг внесено зміни, зокрема, в частині порядку оплати послуг, а саме: Замовник зобов`язується перераховувати Виконавцю передоплату у розмірі 6 000 000,00 грн. не пізніше, ніж 10 банківських днів з дати укладення даної додаткової угоди. Отримані грошові кошти Виконавець використовує в якості оплати наданих Замовнику послуг після підписання Сторонами акту передачі-приймання послуг за попередній календарний місяць.

В межах виконання умов вищезазначеного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІА ТУР" виписало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кустос-Інвест" податкові накладні від 02 листопада 2016 року №1 на загальну суму 2 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ 416 667,67 грн; від 02 листопада 2016 року №2 на загальну суму 3 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ 583 333,33 грн. та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 02 листопада 2016 року № 1 за № 3 від 02 листопада 2016 року на загальну суму 102 697,28 грн, у тому числі ПДВ 17 116,21 грн

Вказані податкові накладні та розрахунок коригування доставлені відповідачеві 02 листопада 2016 року.

10 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Кустос Інвест" та ТОВ «ВІА-ТУР» укладено Угоду про розірвання договору про надання послуг №ТП-1/5-15 від 01 січня 2015 року, згідно з якою, сторони дійшли згоди розірвати договір 25 січня 2020 року. Пунктом 4 вказаної Угоди про розірвання передбачено, що Виконавець зобов`язаний повернути залишок грошових коштів, отриманих за договором в якості передоплати в розмірі 3 556 584,71 грн до 24 грудня 2020 року шляхом перерахування на банківський рахунок Покупця.

Згідно з платіжним дорученням від 23 грудня 2020 року № 247, ТОВ «ВІА-ТУР» на поточний рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Кустос Інвест" повернено кошти, згідно з вищезазначеною Угодою, та складено розрахунки коригування кількісних і вартісних показників, а саме: № 1 до податкової накладної № 1 від 02 листопада 2016 року, загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням ПДВ: 56 584,71 грн, сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту 9 430,79 грн; № 2 до податкової накладної № 2 від 02 листопада 2016 року. Загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням ПДВ 3 500 000,0 грн., сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту 583 333,33 грн.

Вказані розрахунки коригування кількісних і вартісних показників №1 до податкової накладної № 1 від 02 листопада 2016 року та № 2 до податкової накладної № 2 від 02 листопада 2016 року доставлені відповідачеві 12 січня 2021 року, проте, не прийняті внаслідок порушення вимог статті 102 Податкового кодексу України та пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, а саме: дата складання розрахунку коригування не може перевищувати більше ніж на 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складено розрахунки коригування.

Не погоджуючись із відмовою у реєстрації розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно вимог п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 192.1 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 1 лютого 2015 року, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) - платнику податку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов`язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 1 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року на отримувача (покупця) - платника податку, які підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Згідно п.п. 192.1.1 п. 192.1 ст. 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 ПК України закріплено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

Згідно з пунктами 3-4 Порядку № 1246, до Реєстру вносяться відомості щодо податкових накладних та/або розрахунків коригування, які прийняті до Реєстру та підлягають реєстрації, реєстрацію яких зупинено, а також щодо яких у встановленому порядку прийнято рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації. Операційний день триває в робочі дні з 8 до 20-ї години.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1246, реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Пунктом 11 Порядку № 1246 передбачено, що після накладення електронного цифрового підпису платник податку здійснює шифрування податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі та надсилає їх ДФС за допомогою засобів інформаційних, телекомунікаційних, інформаційно-телекомунікаційних систем з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» , «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Примірник податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі зберігається у платника податку.

У відповідності до п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з п. 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

За приписами пункту 14 Порядку №1246, квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору від 01 січня 2015 року №ТП-1/5-15 про надання послуг пасажирських перевезень транспортними засобами, з урахуванням Додаткової угоди від 01 листопада 2016 року № 2, ТОВ «ВІА-ТУР» (виконавцем) було виписано на адресу ТОВ "Кустос-Інвест" податкові накладні від 02 листопада 2016 року №1 на загальну суму 2 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ 416 667,67 грн; від 02 листопада 2016 року №2 на загальну суму 3 500 000,00 грн, у тому числі ПДВ 583 333,33 грн. та розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 02 листопада 2016 року № 1 за № 3 від 02 листопада 2016 року на загальну суму 102 697,28 грн, у тому числі ПДВ 17 116,21 грн

Згодом між ТОВ "Кустос Інвест" та ТОВ «ВІА-ТУР» укладено Угоду 10 грудня 2020 року про розірвання Договору про надання послуг від №ТП-1/5-15 від 01 січня 2015 року.

Відповідно до вищевказаної Угоди, сторони дійшли згоди розірвати Договір 25 січня 2020 року.

Згідно п. 4 вказаної Угоди про розірвання, Виконавець зобов`язаний повернути залишок грошових коштів, отриманих за договором в якості передоплати в розмірі 3 556 584,71 грн до 24 грудня 2020 року шляхом перерахування на банківський рахунок Покупця.

Відповідно до платіжного доручення від 23 грудня 2020 року № 247, ТОВ «ВІА-ТУР» повернено на поточний рахунок ТОВ "Кустос Інвест" кошти, згідно з вищезазначеною Угодою.

Вищевказане стало підставою для складання розрахунків коригування кількісних і вартісних показників, а саме: № 1 до податкової накладної № 1 від 02 листопада 2016 року, загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням ПДВ: 56 584,71 грн, сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту 9 430,79 грн; № 2 до податкової накладної № 2 від 02 листопада 2016 року. Загальна сума коштів, що підлягають сплаті, з урахуванням ПДВ 3 500 000,00 грн., сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту 583 333,33 грн.

Наведені розрахунки коригування кількісних і вартісних показників були доставлені до відповідача 12 січня 2021 року, однак, не прийняті внаслідок порушення вимог статті 102 Податкового кодексу України та пункту 6 Порядку №1246, оскільки, дата складання розрахунку коригування не може перевищувати більше ніж на 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складено розрахунки коригування.

З даного приводу, слід зазначити наступне.

Матеріали справи свідчать, що податкові накладні № 1 від 02 листопада 2016 року, та № 2 від 02 листопада 2016 року, до яких були складені розрахунки коригування, були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що коригування податкового зобов`язання шляхом надсилання для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників №1 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №1 від 02 листопада 2016 року, а також, №2 від 23 грудня 2020 року до податкової накладної №2 від 02 листопада 2016 року здійснено позивачем в межах строку дії договірних відносин у податковому (звітному) періоді, в якому такі зміни відбулися фактично.

Положення пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України встановлюють особливості коригування зобов`язань за податковими накладними, що складені до 01 лютого 2015 року, однак до них не належать строки давності, на які посилається відповідач у справі.

До коригування податкових зобов`язань з податку на додану вартість, відображення у податковому обліку його результатів, у платника податку не можуть бути зменшені податкові зобов`язання, за рахунок чого у передбачених законом випадках виникнути право на відшкодування податку.

Посилання апелянта на положення статті 102 ПК України, як на підставу для відмови у реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних, у зв`язку зі спином 1095 денного терміну, колегія суддів вважає безпідставним, з огляду на наступне.

Положення статті 102 ПК України окремо не встановлюють граничний строк безпосередньо для процесу здійснення платником податків коригування податкового кредиту та податкових зобов`язань, але мають три пункти, в яких є посилання на строк, тривалістю у 1095 календарних днів - п. 102.1, п. 102.4 та п. 102.5.

Пункт 102.1. ст. 102 ПК України станом на дату направлення розрахунків коригування має наступний зміст: "Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.".

Отже, п. 102.1 ст. 102 ПК України регламентує строки реалізації податковим органом свого права на самостійне визначення суми грошових зобов`язань платнику податків, але не встановлює жодних прямих обмежень для платника податку щодо здійснення коригування даних податкової накладної.

Пунктом 102.4 ст. 102 ПК України передбачено строки стягнення податковим органом грошового зобов`язання, визначеного на підставі п.102.1. ст. 102 ПК України. Так, згідно із вказаним пунктом, у разі, якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Пунктом 102.5 ст. 102 ПК України встановлено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Розрахунок коригування ПДВ не є заявкою про повернення надмірно сплачених грошових коштів; з матеріалів справи слідує, що ні позивач, ні його контрагенти не подавали заяв про повернення з бюджету надміру сплачених грошових коштів.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги твердження відповідача про те, що у разі, якщо повернення товарів відбувається після спливу 1095 днів з періоду, в якому були визначені податкові зобов`язання з податку на додану вартість, то платник податків - продавець таких товарів не може застосовувати норми пункту 192.1 статті 192 Податкового кодексу України і відкоригувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість. Таке твердження ґрунтується на помилковому тлумаченні зазначених у апеляційній скарзі норм податкового законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 19 квітня 2018 року у справі №810/30/16, від 17 квітня 2018 року у справі №803/940/16, від 07 листопада 2018 року у справі №816/1403/17.

Враховуючи вищезазначене, стаття 102 ПК України самостійно не встановлює жодних граничних строків для здійснення платником податків коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту, а тому, відповідач безпідставно відмовив позивачу в проведенні реєстрації розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з посиланням саме на ст. 102 ПК України.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем пункту 6 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних від 29 грудня 2010 р. №1246, слід зазначити наступне

Згідно п. 6 Порядку №1246 (в редакції, чинній на дату складення розрахунків коригування до податкових накладних), розрахунок коригування до податкової накладної, яка складена до 1 лютого 2015 р. та не підлягала реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, підлягає реєстрації після реєстрації такої накладної, для чого постачальник (продавець) товарів/послуг повинен протягом операційного дня зареєструвати податкову накладну (незалежно від дати її складення з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 Кодексу) та розрахунок коригування.

Отже, пунктом 6 Порядку № 1246 врегульована процедура реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, яка відповідає наступним ознакам: а) складена до 01.02.2015; б) не підлягала реєстрації відповідно до пункту 11 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Проте, обставини даної справи не відповідають умовам застосування п.6 Порядку №1246, оскільки, податкові накладні від 02 листопада 2016 року №1 та №2 (показники яких відкориговані розрахунками коригування № № 1,2 від 23 грудня 2020 року) були складені після 01.02.2015 та були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на зазначене, посилання апелянта на положення пункту 6 Порядку №1246, як на підставу для відмови у проведенні реєстрації розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача правових підстав для відмови у прийнятті до реєстрації розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 23 грудня 2020 року № 1 до податкової накладної від 02 листопада 2016 року №1 та від 23 грудня 2020 року №2 до податкової накладної від 02 листопада 2016 року №2, а тому, належним способом захисту порушеного прав позивача є зобов`язання ДПС України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 23 грудня 2020 року № 1 до податкової накладної від 02 листопада 2016 року №1 та від 23 грудня 2020 року №2 до податкової накладної від 02 листопада 2016 року №2 датою їх фактичного надходження.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Грибан І.О.

Лічевецький І.О.