Справа № 560/10132/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2022 року

Київ

справа №560/10132/21

адміністративне провадження №К/990/10812/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №560/10132/21 за позовом Міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , Приватне підприємство "Алгоритм-В", Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Екологія України" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 28.04.2022.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (22700 грн). За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн).

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2020 році, який містить вимоги майнового характеру (скасування податкових повідомлень-рішень, якими збільшено грошові зобов`язання на загальну суму 6819289,35 грн) та одну вимогу немайнового характеру (скасування податкового повідомлення-рішення про зменшення розміру від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток). З огляду на розмір майнових вимог, при поданні позовної заяви в цій частині сплаті підлягав судовий збір, обмежений максимальним розміром в сумі 22700 грн. За подання позовної заяви в частині немайнової вимоги сплаті підлягав судовий збір в сумі 2270 грн.

Отже, сума судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить 49940 грн ((22700 грн + 2270 грн) х 200 %), що, однак, перевищує 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно, сплаті підлягає судовий збір в сумі 49620 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

2. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

У касаційній скарзі міститься посилання, що підставами для касаційного оскарження судових рішень у розрізі висновків судів попередніх інстанцій є:

- застосування судами попередніх інстанцій підпункту 14.1.13 пункту 14.1 статті 14, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 198.3 статті 198, пункту 201.10 статті 201 ПК України, пункту 5 П(С)БО 15 «Дохід», статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (заниження «інших доходів» з податку на прибуток, завищення податкового кредиту з податку на додану вартість) без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 04.03.2021 у справі №809/514/14, від 04.03.2021 у справі №815/2307/15, від 12.03.2021 у справі №810/5871/15, від 02.04.2020 по справі №160/93/19, від 29.05.2020 у справі №826/27811/15, від 29.07.2021 у справі №82б/14264/15-а, що є підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України;

- неправильне застосування пункту 12.3 статті 12, пункту 109.1 статті 109, пункту 112.6 статті 112 ПК України, (заниження частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до місцевого бюджету державними унітарними підприємствами, авансового внеску з податку на прибуток), а також пункту 255.7 статті 255 ПК України (заниження рентної плати за спеціальне використання води) при відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах, що є підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України;

- застосування частини п`ятої статті 134 КАС України (щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17, від 28.12.2020 у справі №520/9831/19, що є підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

В подальшому у касаційній скарзі приведено обґрунтування визначених скаржником підстав, які колегія суддів вважає достатніми в частині визначеного скаржником пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Однак, наведене скаржником обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України колегія суддів вважає недостатнім для відкриття касаційного провадження на цій підставі, виходячи з такого.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Скаржник визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України в частині незгоди із висновками судів попередніх інстанцій про те, що господарські операції позивача з його контрагентами (третіми особами у цій справі) мали реальний характер, а у контрагентів були достатні трудові і матеріальні ресурси для надання позивачеві будівельно-монтажних робіт.

Посилаючись на окремі витяги з постанов Верховного Суду, скаржник вважає, що зібрана контролюючим органом інформація у сукупності свідчить про те, що контрагенти позивача виконання будівельних робіт фактично не здійснювали, а в порушення вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п.2.2 Положення №88 оформили завідомо недостовірні документи: акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) на господарські операції з постачання позивачу будівельних робіт, оскільки на момент проведення таких операцій у СГД були відсутні самі можливості надавати будівельні роботи - необхідні наймані працівники та засоби.

При цьому, наведені скаржником витяги з постанов Верховного Суду, які скаржником виокремлюються, стосуються правової оцінки сукупності встановлених обставин у конкретній справі.

Висновки ж Верховного Суду у справах, пов`язаних з питанням дослідження реальності господарських операцій є сформованими і усталеними. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, які саме документи мають силу первинних, а які обставини можуть свідчити про нереальність господарських операцій. Верховний Суд у своїх постановах послідовно дотримується позиції про обов`язок судів надавати оцінку обставинам та наданим на їх підтвердження доказами у їх сукупності.

З огляду на зміст судових рішень у цій справі, відсутні підстави вважати, що вони суперечать зазначеним висновкам Верховного Суду, а підставою для задоволення позову в цій частині став висновок, що сукупність встановлених обставин і досліджених доказів підтверджують реальність господарських операцій, які давали підстави для формування даних податкового обліку на підставі тих документів, які були складені позивачем з його контрагентами.

Різниця у встановлених обставинах у сукупності з наданими сторонами доказами об`єктивно впливає на умови застосування норм права, а тому сам факт наявності судових рішень якими у задоволенні позовів платників податків було відмовлено не свідчить про застосування судами у цій справі норм права без урахування висновків Верховного Суду.

Аналогічно, недостатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є доводи скаржника про те, що судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, відповідно до яких при визначенні суми відшкодування судових витрат на правову допомогу необхідно виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Як вбачається зі змісту додаткового рішення суду першої інстанції, залишеного без змін постановою суду апеляційної інстанції, суд, задовольняючи заяву частково, виходив з того, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн є неспівмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг. Тому, з урахуванням доводів ГУ ДПС, викладених у відповідному клопотанні, враховуючи фактичний обсяг наданих юридичних послуг, співмірність суми витрат із складністю даної справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, суд дійшов висновку, що співмірним відповідно до частини п`ятої статті 134 КАС України буде розмір витрат у сумі 15000,00 грн.

Приведене у касаційній скарзі обґрунтування не дає підстав вважати, що судом не враховано практику Верховного Суду при вирішенні питання розподілу судових витрат.

Фактично, наведене у касаційній скарзі обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зводиться до незгоди із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, що не є тотожним застосуванню норм права без урахування висновків Верховного Суду.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, а так само визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження у вищенаведеній частині, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.12.2021, додаткове рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.01.2022 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2022 у справі №560/10132/21 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надання платіжного документа про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- для надання суду уточненої касаційної скарги, зміст якої, зокрема, щодо підстав касаційного оскарження, має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали щодо надання документа про сплату судового збору в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику. У випадку невиконання вимог ухвали в іншій частині касаційне провадження буде відкрито в частині доводів, які визнані достатніми для відкриття касаційного провадження.

Роз`яснити, що відповідно до пункту 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон Є.А. Усенко М.М. Яковенко