Справа № 160/12507/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
26.07.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, період роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Промисловий ремонт" на посаді машиніста крану та здійснити перерахунок пенсії з дати її призначення - 16.12.2018, з урахуванням включення до пільгового стажу за Списком №1 вищезазначеного періоду та виплатити недоотримані грошові кошти, визначені за результатами перерахунку пенсії.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 16.12.2018 їй було призначено пенсію на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач зазначає, що у травні 2021 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою стосовно зарахування періоду роботи 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Промисловий ремонт" до стажу на пільгових умовах та відповідного перерахунку пенсії, однак на означене звернення відповідач надав письмову відповідь, в якій відмовив у зарахуванні позивачу вказаного періоду роботи до пільгового стажу, посилаючись на те, що позивачем не надано уточнюючої довідки підприємства відповідно до п. 20 постанови КМУ №637 від 12.08.1993 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». ОСОБА_1 вважає відмову відповідача протиправною. При цьому, позивач наголошує, що в її трудовій книжці наявні всі записи, які підтверджують пільговий стаж роботи у спірний період, а тому не вимагається інших документів, підтверджуючих цю обставину.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 16.12.2018 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Загальний страховий стаж становить 51 рік 8 місяців 1 день, в тому числі стаж за Списком № 1 - 17 років 4 місяці 16 днів та за Списком №2 2 роки 8 місяців 2 дні.
У травні 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» до її пільгового стажу за Списком №1.
Не погодившись із означеною позицією відповідача, ОСОБА_1 звернулася за захистом власних прав та інтересів до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який набрав законної сили з 01.01.2004.
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до підпункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
За приписами частин 5, 6 статті 114 Закону №1058-ІV:
- у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах;
- контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Стосовно спірного періоду роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» суд зазначає таке.
У статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 вказано, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №634).
Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України частиною 1 статті 46 Конституції України.
Так, в означеному листі відповідачем надано роз`яснення з питання щодо підстав не зарахування періоду роботи позивача з 01.11.2010 по 12.03.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
Виходячи із принципу офіційного з`ясування обставин справи, виконуючи завдання адміністративного судочинства, у тому числі щодо ефективного судового захисту у справах щодо соціальних прав, суд розглядає питання правомірності неврахування відповідачем періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1.
Не зарахувавши період роботи позивача з 01.11.2010 по 12.03.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» до її пільгового стажу за Списком №1, відповідачем зазначено, що останньою при зверненні за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах не було надано довідок, підтверджуючих пільговий стаж роботи.
Суд зазначає, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи із зазначенням відповідного Списку, до якого віднесено професію працівника визначає саме підприємство шляхом надання уточнюючої довідки.
Отже, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
При цьому, уточнююча довідка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та її характер, а не право особи на пільгову пенсію. Зазначена довідка необхідна для подальшого її надання відповідним органам Пенсійного фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і права особи на пенсію на пільгових умовах.
Суд погоджується із доводами позивача про те, що уточнюючі довідки необхідні у випадку відсутності у трудовій книжці необхідних відомостей.
Так, згідно з наявною у матеріалах справи копією трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 (записи №№14-15):
- 01.11.2010 позивач була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» на посаду машиніста крану 5 розряду на основну виробничу дільницю дрібнення №2 (запис внесено на підставі наказу №599 від 01.11.2010);
- 12.03.2016 позивача звільнено з роботи на означеному підприємстві за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП (запис внесено на підставі наказу №1/48У від 12.03.2016).
Одночасно із цим суд зауважує, що між означеними записами наявні 2 відбитка штампу, в яких зазначено:
- за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, наказ №1/40 від 01.10.2010;
- за результатами атестації робочих місць, за умовами праці підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, наказ №1/132/10 від 08.12.2014.
Суд наголошує на тому, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці.
За приписами пункту 4 Порядку №442, періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Оскільки, записами трудової книжки підтверджено право позивача на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 відповідачем противно не зараховано період роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» до пільгового стажу за Списком №1.
З урахуванням вище викладеного, суд зазначає, що не зарахування позивачу до її пільгового стажу за Списком №1 вказаного вище періоду роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» відповідачем порушено права та інтереси ОСОБА_1 , як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).
Суд звертає увагу, що бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта, тобто не здійснення/не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, тоді як дією є сукупність вчинків кого-небудь, здійснення особою певних функцій/обов`язків у межах наданих повноважень, тощо.
Відповідно до пункту 2 розділу 4 Указу Президента України Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів №361/2006 від 10.05.2006, адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи, суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві.
Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про якій йдеться у позовній заяві.
Тому, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 зобов`язального характеру, суд вважає за необхідне зазначити таке.
В рамках означеного спору судом встановлено порушення прав позивача під час призначення її пенсії за віком на пільгових умовах (16.12.2018) у вигляді не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
При цьому, суд зауважує, що зарахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №1 впливає на коригування розрахунку стажу та призведе до зміни пенсійних виплат.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
На захист порушеного права позивача, суд зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 період роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» на посаді машиніста крану та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення - 16.12.2018, з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У відповідності до вимог ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 1 період роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт» на посаді машиніста крану та здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення - 16.12.2018, з урахуванням включення до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи з 01.11.2010 по 12.03.2016 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Промисловий ремонт».
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст судового рішення суду складений 04.10.2021.

Суддя О.В. Царікова