Справа № 600/5681/21-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/5681/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд винести рішення, яким: визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності за період з 07.06.2021 р.; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 07.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що ОСОБА_1 перебував на обліку в пенсійному фонді як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ від 09.04.1992 р. та наразі проживає у Литовській Республіці. Представник позивача зазначила, що впродовж квітня-травня 2021 р. ОСОБА_1 повторно збирав документи для поновлення групи інвалідності, у зв`язку із чим звернувся до відповідача про поновлення виплати пенсії та надав довідку до акту огляду МСЕК від 07.06.2021 р. про отримання 3 групи інвалідності у зв`язку із захистом Батьківщини. Однак, відповідачем було відмовлено у поновлені виплати пенсії особі, яка проживає за кордоном, у зв`язку із тим, що йому призначено пенсію Законом №2262-ХІІ, а не за нормами Закону №1058-IV, а тому роз`яснено про необхідність проведення переходу на пенсію за Законом №1058-IV. Позивач, не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу та зазначає, що відповідно до рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 припинення виплати пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон є протиправним, а відтак вважає, що має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-ХІІ в Україні.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у відзиві на позов зазначає, що при переселені пенсіонера з України на територію Литовської Республіки переказ пенсії за новим місцем проживання може здійснюватись в разі переведення особи з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №2262-ХІІ на пенсію за нормами Закону №1058-IV, що вимагає звернення позивача із відповідною заявою до територіального органу з питань призначення пенсії про переказ пенсії, призначеної в Україні. Також відповідач вказав, що пенсійним органом не приймалось рішення про відмову в поновлені виплати пенсії після оформлення документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання, а вказано на відсутність відповідного звернення особи у відповідності вимог чинного законодавства договору між Україною та Литовською Республікою. З вказаних підстав відповідач вказав про відсутність обставин для задоволення позовних вимог.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 02.11.2021 року адміністративний позов залишено без руху. 12.11.2021 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до довідки пенсійного органу від 31.05.2021 р. №355 позивач отримував пенсію по інвалідності (3 група, поранення/каліцтво отримані при виконанні обов`язків військової служби) з 18.09.2015 р. по 30.09.2018 року. Пенсія призупинена у зв`язку із закінченням строку встановлення інвалідності. (а.с. 14).

Згідно довідки Глибоцької селищної ради від 31.05.2021 р. №729 позивач проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 з 18.04.2021 р. в господарстві матері ОСОБА_2 . (а.с. 13).

Матеріали справи місять довідку до акта огляду МСЕК від 07.06.2021 р. в якій визначено позивачу 3 групи інвалідності у зв`язку із захистом Батьківщини. (а.с. 15).

До матеріалів справи додано лист Управління ДМС України в Чернівецькій області від 13.01.2021 р., в якій вказано, що позивач 13.01.2021 р. оформив документи для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Литовської Республіки. (а.с. 18).

Позивач та представник позивача звертались до пенсійного органу щодо поновлення виплати пенсії по інвалідності на підставі довідку до акта огляду МСЕК від 07.06.2021 р., однак відповідач у листах від 26.07.2021 р. та від 03.09.2021 р. зазначив про припинення виплати пенсії у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон. Також відповідачем вказано про необхідність позивачу звернутись із відповідною заявою для переказу відповідної пенсії призначеної в Україні. Крім того вказано про необхідність переведення особи з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №2262-ХІІ на пенсію за нормами Закону №1058-IV. (а.с. 16-17).

Мотивувальна частина

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на військовій службі визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262).

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону № 2262-XII пенсії, призначені зазначеним особам в Україні до виїзду на постійне місце проживання за кордон, виплачуються в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Припинення виплат пенсій було передбачено п. 2 ч. 1 ст. 49 та ст. 51 Закону № 1058-IV, в редакції, діючій до 07 жовтня 2009 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України № 1058-IV, виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону України № 1058-IV передбачалось, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в пункті 3.3. цього Рішення, оспорюваними нормами Закону № 1058-IV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення п. 2 ч. 1 ст. 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058-IV втратили чинність з 07.10.2009, тобто від дати прийняття Конституційним Судом України Рішення № 25-рп/2009.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону № 1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Закон № 2262-ХІІ окремо не регулює питання поновлення виплати пенсії особам, яким у зв`язку з виїздом за кордон виплата такої була припинена.

Отже, в даному випадку слід керуватися відповідними правовими нормами Закону № 1058-IV.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу органи пенсійного фонду мали відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18, Верховного Суду, викладеного в постанові від 20.08.2020 по справі № 560/1119/19.

Судом встановлено, що позивач отримував пенсію по інвалідності (3 група, поранення/каліцтво отримані при виконанні обов`язків військової служби) з 18.09.2015 р. по 30.09.2018 року. Пенсія позивачу з 30.09.2018 р. була призупинена у зв`язку із закінченням строку встановлення інвалідності.

На підставі довідки до акта огляду МСЕК від 07.06.2021 р. в якій визначено позивачу 3 групи інвалідності у зв`язку із захистом Батьківщини, позивач набув право на поновлення виплати пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку із чим звернувся до відповідача із відповідною заявою. Однак, відповідач у листах від 26.07.2021 р. та від 03.09.2021 р. зазначив про припинення виплати пенсії у зв`язку із виїздом на постійне місце проживання за кордон. Також відповідачем вказано про необхідність позивачу звернутись із відповідною заявою для переказу відповідної пенсії призначеної в Україні. Крім того вказано про необхідність переведення особи з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №2262-ХІІ на пенсію за нормами Закону №1058-IV.

Судом встановлено, що позивач 13.01.2021 р. оформив документи для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Литовської Республіки.

Суд звертає увагу, що Позивач до виїзду за кордон перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію по інвалідності за Законом №2262-ХІІ, громадянство не втрачав. Тому, проживаючи в Литовській Республіці, як громадянин України, позивач має такі ж самі конституційні права, як й інші громадяни України отримувати пенсію в Україні, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускають обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Аналогічна правова позиція застосована Верховним Судом в постанові від 20 січня 2021 року справа № 607/6805/17-а.

Суд звертає увагу, на безпідставність доводів відповідача щодо необхідності позивачу звернутись із відповідною заявою для переказу відповідної пенсії призначеної в Україні, оскільки позивач не ставить у спірних правовідносинах питання отримання пенсії за місцем проживання у Литовській Республіці, а виявив намір отримувати вказану пенсію в Україні. З цих підстав, суд вважає й необґрунтованими та безпідставними доводи відповідача про необхідність переведення особи з пенсії по інвалідності, призначеної за Законом №2262-ХІІ, на пенсію за нормами Закону №1058-IV.

Крім того, судом встановлено, що виплата позивачу пенсії по інвалідності призупинена з 30.09.2018 р., у зв`язку із закінченням строку встановлення інвалідності. Після отримання довідки до акта огляду МСЕК від 07.06.2021 р. в якій визначено позивачу 3 групи інвалідності у зв`язку із захистом Батьківщини, позивач набув право на поновлення виплати пенсії по інвалідності, однак відповідач відмовив у поновленні виплати пенсії, у зв`язку із виїздом позивача за кордон, із посиланням на ст. 49 та ст. 51 Закону № 1058-IV, що суперечить рішенню Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009. При цьому, відповідач не надав жодного доказу на підтвердження припинення виплати пенсії позивачу, з підстав виїзду за кордон як зазначив у листі від 03.09.2021 року.

Таким чином, посилання відповідача на необхідність застосування у спірних правовідносинах положень Закону № 1058-IV є помилковим та безпідставним.

Згідно з ст. 28 Закону №2262 в разі порушення особою з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом строку повторного огляду у медико-соціальних експертних комісіях виплата їй пенсії зупиняється, а при визнанні її знову особою з інвалідністю - поновлюється з дня зупинення, але не більш як за один місяць до дня повторного огляду.

В разі порушення особою з інвалідністю строку повторного огляду з поважної причини виплата їй пенсії поновлюється з дня зупинення, але не більш як за 3 роки до дня повторного огляду, якщо медико-соціальна експертна комісія визнає її за цей період особою з інвалідністю. Якщо за цих умов при повторному огляді встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений час виплачується за попередньою групою інвалідності.

Суд наголошує, що оформлення позивачем документів для виїзду за кордон на постійне місце проживання до Литовської Республіки відбулось в період зупинення виплати пенсії по інвалідності. Однак, виїзд позивача за кордон на постійне місце проживання не позбавляє його права поновити виплату пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ в Україні. Отже, у спірних правовідносинах відповідач зобов`язаний керуватись вимогами Закону №2262 та мав відновити виплату позивачу пенсію по інвалідності на підставі отриманої довідки до акта огляду МСЕК від 07.06.2021 року.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог, в той час як відповідач не довів суду правомірність відмови в поновлені ОСОБА_1 виплати пенсії по інвалідності з 07.06.2021 р.

З вказаних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії по інвалідності з 07.06.2021 р.

3. Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 07.06.2021 року.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 908 грн згідно платіжної квитанції №55 від 18.10.2021 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення складання.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна