Справа № 420/1886/22
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2022-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1886/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

З позовом до суду звернулась Андарi Ялда до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за результатом якого просить:

скасувати рішення №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області;

визнати дії Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області неправомірними щодо винесення незаконного рішення про скасування дозволу на імміграцію.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним Управлінням Державної міграційної служби в Одеській області 12 травня 2021 року було винесено рішення №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Позивач не погоджуюсь з діями відповідача щодо прийняття цього рішення, оскільки воно порушує його права. Позивач зазначає, що за весь період перебування на території України, а також після отримання посвідки на постійне місце проживання його не було притягнуто до кримінальної, адміністративної та іншого виду відповідальності. Ним не було допущено порушень при подачі документів для отримання дозволу та не було надано свідомо неправдивих відомостей, документи не містять недостовірних даних та не є підробленими. Факт видачі посвідки на постійне проживання в Україні у 2018 році свідчить про те, що відповідач проводив перевірку законності залишення на постійне проживання на території України дозволу на імміграцію не було виявлено. Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 11.04.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

Ухвалою суду від 08.04.2022 року витребувано від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській належним чином засвідчену копію матеріалів міграційної справи Андарi Ялда, та зокрема рішення №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну. Зупинено провадження по справі №420/1886/22 до моменту отримання витребуваних письмових доказів.

Ухвалою суду від 11.05.2022 року поновлено провадження по справі.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що рiшення ГУ ДМС в Одеській області №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, у відповідності, та у спосіб, визначений діючим законодавством, передбачений Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою цi повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, що вказує на дотримання ГУ ДМС в Одеській області вимог чинного законодавства, а тому не може бути визнано протиправним та скасовано.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянкою Афганістану та має посвідку на постійне проживання в Україні, що підтверджується копією цієї посвідки № НОМЕР_1 22.02.2018 року та закордонним паспортом.

25.03.2015 року ОСОБА_2 , чоловік позивачки, розірвав шлюб iз ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу № НОМЕР_2 .

15.09.2015 року укладено шлюб між позивачкою та Мохаммадом Замiрудiним, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що в даному свідоцтв про шлюбула допущена помилка в дат реєстрації, а саме, замість 15.09.2015 було вказано 15.09.2013, що підтверджується Довідкою № К 1104 від 12.11.2021 року Консульського відділу Посольства Ісламської Республіки Афганістан в Україні.

03.08.2018 року шлюб було засвідчено в Україні, що підтверджується свідоцтвом Про шлюб № НОМЕР_4 .

Відповідно до матеріалів особової справи, 22.02.2017 громадянка Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» оскільки вона є дружиною іммігранта - громадянина Афганістану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після проведення визначених імміграційним законодавством перевірок та не встановленням підстав для відмови у наданнi дозволу на імміграцію в Україну, 20.10.2017 ГУ ДМС в Одеській області було прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.6 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію».

22.02.2018 позивача було документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_5 .

Матеріали справи громадянки Афганістану ОСОБА_1 було повернуто листом ДСІОБГ ДМС вiд 29.07.2020 № 8.1-2821/20. За результатами розгляду матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Афганістану ОСОБА_4 15.09.2013 владою Ісламської Республіки Афганістан.

У ході перевірки матеріалів справи № 335680 від 25.02.2014 про надання дозволу на імміграцію чоловіку позивача - громадянину Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що він отримав дозвіл імміграцію 15.01.2015 № НОМЕР_6 до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію», як чоловік громадянки України (дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області 09.01.2009, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 від 09.01.2009, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_8 ).

Встановлено, що шлюб між громадянином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний 25.03.2015 (актовий запис про розірвання шлюбу №72).

Головним Управлінням Державної міграційної служби в Одеській області 12 травня 2021 року було винесено рішення №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі ч.1 ст.12 Закону України «Про імміграцію».

Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини виникли у сфері імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України "Про імміграцію".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про імміграцію" імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Дозвіл на імміграцію - це рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Положеннями ст.6 Закону України "Про імміграцію" визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

Відповідно до п.п.2,3 ст.6 Закону України "Про імміграцію" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції: 1) організовує роботу з прийняття заяв разом із визначеними цим Законом документами щодо надання дозволу на імміграцію від осіб, які перебувають в Україні на законних підставах; 2) організовує роботу з перевірки правильності оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутності підстав для відмови у його наданні; 3) організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються; 4) організовує роботу з видання та вилучення у випадках, передбачених цим Законом, посвідок на постійне проживання; 5) забезпечує ведення обліку осіб, які подали заяви про надання дозволу на імміграцію, та осіб, яким надано такий дозвіл.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію, визначено відповідним Порядком, затвердженим постановою КМУ від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983).

У відповідності до підпункту 2 пункту 2 цього Порядку №1983 рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи ДМС - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме: батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

Згідно пункту 12 Порядку №1983 територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

Пунктом 14 Порядку №1983 визначено, що територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених ст.10 Закону України "Про імміграцію", надсилають відповідні запити до регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби.

Положеннями ст.ст.9-11 Закону передбачений порядок подання заяви про надання дозволу на імміграцію; визначаються підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію; встановлюється порядок в`їзду іммігрантів в Україну і видачі посвідки на постійне проживання; передбачені повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів; встановлюються правила квоти імміграції.

За приписами Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

22.02.2017 громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» оскільки вона є дружиною іммігранта - громадянина Афганістану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після проведення визначених імміграційним законодавством перевірок та не встановленням підстав для відмови у наданнi дозволу на імміграцію в Україну, 20.10.2017 ГУ ДМС в Одеській області було прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про імміграцію».

22.02.2018 позивача було документовано посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_5 .

Підстави для скасування наданого дозволу на імміграцію визначені ст.12 Закону України "Про імміграцію". Дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених ст.12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

12.05.2021 року Начальником ГУ ДМС в Одеській області затверджено висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Афганістану ОСОБА_6 .

У висновку вказано, що матеріалів особової справи встановлено, що Андарi Ялда зареєструвала шлюб з громадянином Афганістану ОСОБА_4 15.09.2013 владою Ісламської Республіки Афганістан.

У ході перевірки матеріалів справи № 335680 від 25.02.2014 про надання дозволу на імміграцію чоловіку позивача - громадянину Ісламської Республіки Афганістану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що він отримав дозвіл імміграцію 15.01.2015 № НОМЕР_6 до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію», як чоловік громадянки України (дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області 09.01.2009, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_7 від 09.01.2009, документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_8 ).

Встановлено, що шлюб між громадянином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірваний 25.03.2015 (актовий запис про розірвання шлюбу № 72).

Тобто, перебуваючи у шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянин Афганістану ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з громадянкою Андарі Ялда у Верховному Суді Кабулу.

Проте судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в свідоцтво була допущена по реєстрації, а саме, замість 15.09.2015 було вказано 15.09.2013, що підтверджується Довідкою № К 1104 від 12.11.2021 року Консульського відділу Посольства Ісламської Республіки Афганістан в Україні.

Таким чином, на момент оформлення документації на імміграцію вказані обставини були дійсними та могли і мали бути використані при вирішенні питання про документування посвідкою на постійне проживання..

Суд при цьому звертає увагу, що рішення про надання дозволу на імміграцію прийнято на підставі чинного документа на момент такого рішення.

Відповідно до п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою КМ України №1983, дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органам, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст.13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держкомкордон.

Отже, наведені вище вимоги Закону і Порядку №1983 покладають на органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію обов`язок проведення всебічної перевірки на підставі відповідного подання. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Суд підкреслює, що у висновку від 12.05.2021 року не відображено та не обґрунтовано, яка саме інформація є не правдивою, з урахуванням встановлених обставин справи..

Вказані обставини свідчать про відсутність здійснення відповідачем всебічного вивчення питання про скасування дозволу на імміграцію та без повного аналізу інформації, що, як наслідок, свідчить про недотримання відповідачем встановленої процедури для розгляду вказаного питання, що є також підставою для визнання рішення відповідача не правомірним та його скасування як такого, що не відповідає положенням п.п.1,2,3,6,8,9 ч. 2 ст.2 КАС України.

Більше того, за умови постійного проживання позивача на території України з 2018 року скасування дозволу на імміграцію рішенням від 12.05.2021 року є неспівмірним та непропорційним рішенням.

Враховуючи положення ст.12 Закону передбачена можливість скасування дозволу на імміграцію у випадку встановлення хоча б однієї з передбачених у ній підстав. Однак, можливість скасування такого дозволу у жодному випадку не повинна ототожнюватися з обов`язком з прийняття такого рішення з урахуванням всіх обставин, що мають значення.

Така конструкція норми ст.12 цього Закону дозволяє суб`єкту владних повноважень при прийнятті рішення про скасування дозволу на імміграцію об`єктивно оцінити обставини, що є підставою для можливого скасування дозволу, а також обставини, які настали після отримання особою дозволу на імміграцію, та прийняти пропорційне рішення з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

У справі, яка розглядається, відповідач, прийняв оскаржуване рішення формально і без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тобто не пропорційно. Скасування дозволу на імміграцію, здійснене виключно за формальних обставин без дослідження всіх обставин необхідності прийняття такого рішення, зумовило порушення необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані норми ст. 12 Закону.

Так, позивач понад 4 років проживає в Україні, тому скасування дозволу може призвести до погіршення усталеного способу життя позивача при відсутності будь-яких протиправних дій з його сторони.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував у своїх рішеннях, що помилки або прорахунки державних органів повинні служити вигоді зацікавлених осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих інтересів. Зокрема, у рішенні від 20.01.2012 року у справі Рисовський проти України (заява №29979/04) ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу належного урядування, який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний якомога послідовний спосіб. Потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у частині обсязі визнанання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, оскільки саме вказане рішення порушувало права позивача, доводи відповідача відхиляє з вищенаведених мотивів.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №365781 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області;

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко