Справа № 120/19915/21-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/19915/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух В.М.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

10 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Краснопільської сільської ради про визнання бездіяльності неправомірною,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Краснопільської сільської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та відзивів на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.01.2022 позовну заяву залишено без руху та надано п`ятиденний строк, з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

- додання до позовної заяви документу про сплату судового збору чи/або додаткових доказів на підтвердження скрутного матеріального становища;

- уточнення змісту позовних вимог та визначення способу захисту порушеного права, виходячи із повноважень суду при вирішенні справи.

- додання доказу надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви із доданими до неї матеріалами відповідачу.

10.01.2022 на виконання вимог ухвали суду від 05.01.2022, в адресу Вінницького окружного адміністративного суду позивачем направлено заяву про усунення недоліків у якій уточнено зміст позовних вимог та визначено спосіб захисту порушеного права.

Також, в поданій заяві позивач зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою, яка не має власного житла чи будь-якої нерухомості. Також вказав, що є особою з інвалідністю третьої групи. З листопада 2019 року по листопад 2021 року отримував пенсію на рівні прожиткового мінімуму. Однак, посилаючись на рішення Конституційного Суду України (справа №1-6/2018, №1-р/2018), позивач зазначив, що отримана ним пенсія не є заробітком громадян або іншим доходом, пов`язаним з будь-яким видом діяльності. Вказав, що протягом 2020-2021 років він перебував на обліку та отримував відповідні соціальні виплати, які можна вважати доходом.

Окрім того, позивач заперечив необхідність надання до позовної заяви доказів надсилання її копії відповідачу саме листом з описом про вкладення. Зокрема зазначив, що до відправлення за допомогою підсистеми "Електронний суд" самого документу, відправити його копію звичайною поштою неможливо, оскільки самого документа у паперовому вигляді не існує. Також вказав, що положення частини 9 статті 44 КАС України є загальною нормою та стосується різних випадків подання до суду різними учасниками справи різного роду документів, тоді як спеціальною нормою щодо порядку подання позовної заяви, в частині документів, які мають бути до неї долучені, є стаття 161 КАС України. Крім того, позивач зазначив, що у випадку, якщо б відповідач виконав свій обов`язок з реєстрації свого електронного кабінету в ЄСІСТ, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надав би суду доказ надсилання до електронного кабінету відповідача поданих до суду документів.

Разом із тим, позивачем подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що за попередній календарний рік він отримав дохід у розмірі 4582,28 грн., а тому сума судового збору перевищує 5 відсотків від розміру його річного доходу. Також зазначив, що за поточний рік його майновий стан також не покращився. З огляду на викладене, позивач просив звільнити його від сплати судового збору та відкрити провадження у справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Статтями 8, 55 Конституції України регламентовано кожній особі право на захист її прав та законних інтересів, також гарантовано право на судовий захист, вказані норми - принципи вказують на гарантоване державою право особи, яке вона може реалізувати якщо порушені її права та охоронювані законом інтереси.

В свою чергу, відповідно до статті 129 Конституції України та статті 8 КАС України, однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У той же час, питання щодо справляння судового збору в Україні регламентовано спеціальними нормами права, зокрема нормами КАС України та Законом України "Про судовий збір".

За приписами частини 2 статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про судовий збір" платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

За приписами частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Конструкція даної норми вказує на те, що суд може, однак не зобов`язаний, своєю ухвалою звільнити позивача від сплати судового збору за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, вказане питання вирішується враховуючи майновий стан сторони, який підлягає оцінці в повній мірі та не обмежується лише відомостями Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Разом з тим, пункт 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" беззаперечно вказує, що визначальним для вирішення питання щодо відстрочення, розстрочення та звільнення від сплати судового збору є оцінка майнового стану сторони, оскільки законодавець чітко вказав у даній нормі на передумову - це враховуючи майновий стан сторони.

При цьому, пункт 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору без додаткової оцінки майнового стану сторони.

Для звільнення від сплати судового збору позивач має довести існування таких фінансових труднощів та такий майновий стан, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

У контексті відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити його та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Таким чином, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Враховуючи, що відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Разом з тим, обов`язок щодо сплати судового збору не можна розцінювати як перепону для судового захисту або як надання переваги одному учаснику судового процесу перед іншим, оскільки обов`язок сплати судового збору встановлений Законом для будь-якої особи, що звертається до суду та не має пільг зі сплати судового збору, або не звільнена від його сплати в силу Закону.

Для застосування судом положень частини 1 статті 133 КАС України та Закону України "Про судовий збір" повинні бути відповідні правові підстави, в іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі", вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Як встановлено судом першої інстанції, на підтвердження скрутного майнового становища позивачем первинно було долучено відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 по 4 квартали 2020 року.

Також позивач зазначав, що за 2021 рік його майновий стан не покращився. На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, позивачем було надано довідку про доходи №045417, із якої слідує, що з листопада 2019 року по листопад 2021 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримав пенсію в сумі 43243 грн.

Крім того встановлено, що позивачем також було надано довідку з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 1 по 4 квартал 2021 року, яка свідчить про отримання позивачем у 2021 році доходу в сумі 9131,08 грн.

Таким чином, твердження позивача про те, що його майновий стан за 2021 рік не покращився спростовуються долученими ним доказами.

В той же час, долучені позивачем докази про отриманні ним доходи, в тому числі пенсію, оцінюються лише як доказ, який свідчить про рівень його майнового стану чи/або спроможність сплатити судовий збір в сумі 908 грн. за подання даного позову.

Положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2005 року у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява № 73547/01).

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд в ухвалі від 05 січня 2022 року по справі № 160/139/20.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що звільнення від сплати судового збору є правом суду, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, виходячи з наявних матеріалів.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо відсутності в позивача обов`язку надавати докази на підтвердження направлення копії позовної заяви відповідачу саме листом з описом про вкладення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями частини 2 статті 159 КАС України визначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до частини 2 статті 160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Права та обов`язки учасників справи визначені статтею 44 КАС України. У відповідності до частини 9 статті 44 КАС України, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, із аналізу вище наведеного слідує, що позовна заява є документом, при поданні якого до суду, учаснику справи слід дотримуватись вимог статті 44 КАС України.

При цьому, згідно із визначенням, що міститься в статті 1 Закону України "Про поштовий зв`язок", лист - поштове відправлення у вигляді поштового конверта з вкладенням письмового повідомлення або документа, розміри і масу якого встановлено відповідно до законодавства України.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку, які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.

Відповідно до пункту 19 Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. (п. 59 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Приписами пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Як встановлено судом першої інстанції, в даному випадку, позовна заява та додані до неї документи подані позивачем в електронному вигляді через підсистему "Електронний суд".

При цьому, на підтвердження факту надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем долучено знімок екрану з поштового клієнта про надсилання електронної копії позовної заяви та доданих до неї матеріалів на електронну адресу " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Разом із тим, наданий позивачем знімок екрану жодним чином не підтверджує факт надсилання копії позовної заяви з доданими до неї матеріалами на адресу відповідача саме листом з описом вкладення.

Окрім того, складення позивачем власноручно опису про вкладення також не відповідає вимогам пункту 61 Правил надання послуг поштового зв`язку.

Також встановлено, як особисто зазначив позивач, перед поданням позовної заяви до суду її текст у форматі "PDF", а також електронні копії доданих до позовної заяви документів, були направленні на електронну пошту відповідача. Втім, в чому саме полягає складність чи/або неможливість друку документа у форматі "PDF" чи/або електронних копій документів за для їх направлення відповідачу саме листом з описом вкладення, як того вимагають положення статті 44 КАС України, позивачем не зазначено.

Таким чином, позивачем всупереч вимогам частини 9 статті 44 КАС України, не додано до позовної заяви, яка подана у електронній формі, доказів надсилання листом з описом вкладення копії позовної заяви із доданими до неї матеріалами відповідачу.

Враховуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що вимоги ухвали суду від 05.01.2022 про залишення позовної заяви без руху залишились не виконаними, тому наявні підстави для повернення позовної заяви особі, яка її подала.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.