Справа № 461/958/22
Суддя: Романюк В. Ф.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/958/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Романюк В.Ф.

за участю:

секретаря судового засідання Решетова Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівська митниця Державної митної служби України (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил №2767/20900/21 від 30.12.2021 року, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до Львівська митниця Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил №2767/20900/21 від 30.12.2021 року.

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що вказаною постановою позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ознаками ст.485 Митного Кодексу України і накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 207361,47 грн.

Позивач вважає дану постанову необ`єктивною, провадження у справі неповним, розгляд її необ`єктивним, висновки викладені у постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, а тому просить позовні вимоги задовольнити та скасувати постанову.

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду з викликом сторін у судове засідання.

Ухвалою суду від 11 квітня 2022 року за клопотанням представника позивача з Львівської митниці витребувано матеріали справи про ПМП №2767/20900/21 відносно ОСОБА_1 .

21 квітня 2022 року на виконання вищевказаної ухвали, відповідачем надано витребуванні документи.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача Шокало В.С. в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд за наявними матеріалами справи без участі позивача та його представника, просив позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Львівської митниці в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в на підставі ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося у зв`язку з тим, що всі учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд встановив, що 01 лютого 2021 року Львівською митницею винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2767/20900/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 207361, 47 грн. (двісті сім тисяч триста шістдесят одна гривня 47 копійок).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було заявлено до митного оформлення товар транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ з р/н НОМЕР_2 як такий, що підлягає митному оформленню у відповідності до норм Закону України від 15.04.2021 №1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» та подано митну декларацію типу ІМ40 АА № UA 209180/2021/041675 від 14.09.2021.

Так, згідно Протоколу про порушення митних правил №2767/20918/21 від 30 грудня 2021 року 14.09.2021 в місце прибуття ВМО №2 митного поста «Городок» було доставлено товар та подано митну декларацію типу ІМ40 АА № UA 209180/2021/041675 від 14.09.2021 на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ з р/н НОМЕР_2 . Даний товар було заявлено до митного оформлення як такий, що підлягає митному оформленню у відповідності до норм Закону України від 15.04.2021 №1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» (далі Закон №1402). Посадовою особою ВМО №2 м/п «Городок» під час здійснення митних формальностей стосовно даного товару було виявлено, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України у зоні діяльності Сумської митниці у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування. Саме у зв`язку з цим вказаний автомобіль не міг бути оформлений згідно положень Закону №1402. На підставі наведеного посадова особа митниці констатувала, що позивачем було вчинено дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що містить ознаки порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

Отже, судом встановлено, що 1 лютого 2021 року Львівською митницею винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2767/20900/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених статтею 485 МК України.

Зі змісту оскаржуваної постанови від 1 лютого 2021 року у справі про порушення митних правил № 2767/20900/21 вбачається, що така мотивована тим, що позивачем був заявлений товар до митного оформлення як такий, що підлягає митному оформленню у відповідності до норм Закону України від 15.04.2021 №1402-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби» (далі Закон №1402), однак посадовою особою ВМО №2 м/п «Городок» під час здійснення митних формальностей стосовно даного товару було виявлено, що транспортний засіб було ввезено на митну територію України у зоні діяльності Сумської митниці у митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року» з метою особистого користування. Саме у зв`язку з цим вказаний автомобіль не міг бути оформлений згідно положень Закону №1402.

Вищевказані дії позивача відповідачем кваліфіковано за ст.485 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України (надалі за текстом - МК України), порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 466 МК України, адміністративні стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із приписами ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 485 МК України передбачено відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Стаття 485 МК України передбачає наявність спеціальної протиправної мети - неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, а тому зазначення особою невірного коду товару в декларації не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Про необхідність наявності умислу, як обов`язкової ознаки порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України зазначає Верховний Суд також у постановах від 20.03.2018 у справі №640/7258/17, від 06.06.2018 у справі №607/2391/17, від 06.06.2018 у справі №607/1866/17.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду від 03.06.2005 року №8 «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Позивач вказує, що ним було придбано транспортний засіб у іншої особи за 900 євро. Під час купівлі цього автомобіля попереднім власником ОСОБА_1 було повідомлено, що вказаний автомобіль перебуває в Україні, і в Україну він попередньо був ввезений з Республіки Польща. Зазначає, що сумнівів у цьому в нього жодних не було, оскільки авто було зареєстровано в Республіці Польща. Такі ж пояснення були надані ОСОБА_1 30.12.2021 року непередані складенням протоколу про порушення митних правил.

Позивач стверджує, що ним було надано весь пакет документів митному брокеру для митного оформлення згідно Закону № 1402. Припускає, що під час здійснення перевірки митної декларації посадовою особою митниці через перевірку баз даних митниці було з`ясовано, що вказаний автомобіль перетинав кордон у Сумській області, тобто в`їжджав з російської федерації, а тому до нього не можуть бути застосовані положення Закону №1402. Зазначає, що ні в нього, ні в брокера не було доступу до баз даних митниці для перевірки місця перетину кордону, адже доступ до такої інформації відсутній у відкритих реєстрах. Зазначає, що його дії не були спрямовані на неправомірне звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, адже ним взагалі не подавались документи з відомостями, що не відповідають дійсності.

Встановлено, що ні в ОСОБА_1 , ні в митного брокера не було доступу до баз даних митниці для перевірки місця перетину кордону. Доступ до такої інформації відсутній у вільному обігу.

Зазначені обставини вказують на те, що позивач ОСОБА_1 не мав умислу уникати сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, оскільки не міг знати через який пункт пропуску було імпортовано транспортний засіб, а отже відсутня суб`єктивна сторона складу адмінправопорушення, передбаченого ст.485 МК України.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 р., Першого протоколу та протоколів 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v.Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.

Згідно із вимогами ч. 1, 2 ст. 530 МК України, законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

За результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: 1) про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; 2) про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; 3) про скасування постанови та закриття справи; 4) про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Згідно приписів ч.1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, без доведення складу даного правопорушення, а також із порушенням принципів законності та презумпції невинуватості, передбачених п. 3 ч.1 ст.8 МК України.

В порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем в ході розгляду даної справи не представлено достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, доводи позивача не спростовано, а відтак прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд вважає необґрунтованим.

Наведені обставини відповідно до ст.531 МК України є підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому вимоги позивача слід задовольнити, оскаржувану постанову необхідно скасувати.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

У зв`язку наведеним, враховуючи те, що позивач не мав умислу уникати сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також те, що відповідачем не доведено факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, а тому позов як обґрунтований і доведений підлягає задоволенню. При цьому, відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 496,20 гривні, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.192, 460, 458, 481 МК України, ст.ст. 2, 6, 73, 77, 90, 139, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Львівська митниця Державної митної служби України (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил №2767/20900/21 від 30.12.2021 року, - задовольнити.

Постанову Львівської митниці від 01.02.2022 у справі про порушення митних правил №2767/20900/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, на суму 207361, 47 грн (двісті сім тисяч триста шістдесят одна гривня 47 копійок) - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10 травня 2022 р.

Суддя: Романюк В.Ф.