Справа № 360/3502/20
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2022 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3502/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

- скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ;

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області починаючи з 08.09.2020 призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УШ, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 рішенні №1- р/2020, як особі, яка працювала до 01.04.2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 02.09.2020 ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьк Луганської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З посиланням у заяві було зазначено, що записів, які містяться в трудовій книжці позивача станом на 02.09.2020 загальний трудовий стаж складає 27 років 10 місяців 26 дні. в тому числі на пільговий стаж за Списком № 2 складає 7 років 6 місяців 7 днів, за Списком №1 - 16 років 6 місяців 17 днів, що не оспорюється та повністю визнається відповідачем з наданих позивачем довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

На думку позивача, вона має достатньо років трудового стажу на роботах, що відноситься до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та досягнувши 45-річного віку, тому і 02.09.2020 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши при цьому передбачений діючим законодавством України перелік документів, в тому числі й свою трудову книжку.

Однак, посадові особи УПФУ розглянувши заяву своїм рішенням від 08.09.2020 відмовили у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, підставою для такої відмови стало те, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 не досягла передбаченого діючим законодавством 50 - річного віку, підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутні.

Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах протиправними та такими, що порушують його права на належний соціальний захист.

12.10.2020 від представника відповідача до відділу діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) суду за вхідним реєстраційний номером 41614/2020 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.76-78).

19.10.2020 від позивача на адресу суду за вхідним реєстраційним номером 42302/2020 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі (арк.спр.82-89).

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином (арк.спр.138-139).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги частини 9 статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Судом по справі вчинено такі процесуальні дії:

- ухвалою суду від 22.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження (арк.спр.36-37);

- ухвалою суду від 19.11.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (арк.спр.98);

- ухвалою суду від 25.01.2021 клопотання про відкладення розгляду повернуто заявнику без розгляду (арк.спр.111);

- ухвалою суду від 25.01.2021 зупинено провадження у справі (арк.спр.112-113);

- ухвалою суду від 23.02.2022 поновлено провадження у справі (арк.спр.139);

- ухвалою суду від 23.02.2022 замінено відповідача у справі (арк.спр.140).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк.спр.6,7,8).

02.09.2020 позивач звернулась до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1, зазначивши при цьому, що пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати не призначались, на момент звернення працює. Вказана заява разом із додатками була прийнята посадовими особами відповідача 02.09.2020 та зареєстрована за № 6705, про що свідчить відповідна розписка-повідомлення (арк.спр.43).

Судом встановлено, що за результатами розгляду заяви позивача управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 08.09.2020 № 6705/2020 ( ОСОБА_1 ) (далі рішення від 08.09.2020 № 6705/2020) (арк.спр.73-74).

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що згідно наданих ОСОБА_1 довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній пільговий стаж за Списком № 2 складає 7 років 6 місяців 7 днів, за Списком № 1 складає 16 років 06 місяців 17 днів. За наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5 страховий стаж становить 27 років 10 місяців 26 днів, але вік заявниці станом на дату подання заяви становить 45 років. Управлінням прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 за заявою від 02.09.2020 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченим цим Законом (арк.спр.73-74).

Разом з тим, відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: Підсистеми призначення та виплати пенсії від 07.09.2020 слідує, що повний страховий стаж позивача складає 42 роки 10 місяців 26 днів, у тому числі страховий стаж до 01.01.2004 11 років 03 місяці 26 днів, страховий стаж після 01.01.2004 16 років 07 місяців 0 днів, додаткові роки за список № 1 15 років 0 місяців 0 днів, робота за списком № 1 15 років 10 місяців 16 днів (арк.спр.66).

На момент звернення позивача до відповідача з заявою про призначення пенсії їй виповнилось 45 років.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки у відповідності та у межах повноважень і способом, який передбачений Конституцією України та законами України.

Відповідно до Основного Закону в Україні як соціальній державі охороняється праця та здоров`я людей (стаття 3) і кожний має право на належні, безпечні та здоровіші умови праці (стаття 43).

Згідно з названими положеннями закону, держава зобов`язана ухвалювати всі необхідні заходи до того, щоб зменшити негативні для здоров`я працівників наслідки праці в умовах особливої шкідливості, у тому числі шляхом надання додаткових гарантій і компенсацій до яких відноситься зокрема і можливість піти на пенсію за віком в більш ранньому віці і при меншій тривалості загального виробничого стажу.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України та статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон №1778) державою Україна гарантується право громадян на отримання пенсійного забезпечення.

Згідно статті 6 цього ж Закону №1788 право вибору пенсії належить громадянам. А статті 7, 80, 81 передбачають, що особи мають право звернутись до органу пенсійного забезпечення для призначення (перерахунку) пенсії в будь-який час після отримання права на неї або за місцем роботи (для працюючих осіб), або до органів пенсійного забезпечення за місцем проживання.

Дійсно статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначені підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону України № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Де пунктом 1 частини другої статті 114 Закону №1058 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок.

Однак, ці ж самі підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені і пунктом "а" статті 13 Закону № 1788.

Тобто пункт «а» статті 13 Закону № 1788 та пункт 1 частини другої статті 114 Закону №1058, на час виникнення правовідносин фактично є аналогічними.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон № 213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України та рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У рішенні від 23.01.2020 Конституційний Суд України зробив висновок щодо неконституційності підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах та визнав неконституційною, зокрема, статтю 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (пункт 1 Рішення № 1-р/2020).

У пункті третьому резолютивної частини рішення КСУ від 23.01.2020 № 1-р/2020 викладена юридична позиція щодо порядку виконання цього Рішення, а саме: застосуванню підлягають положення Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах.

Також у пункті 4.4. мотивувальної частини рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 Конституційний Суд України дійшов висновку, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Конституційний Суд України та практика Європейського суду з прав людини беззастережно свідчать про те, що збільшення пенсійного віку для отримання пенсії на пільгових умовах для осіб, які відпрацювали в особливих умовах, набули на момент підвищення пенсійного віку необхідний стаж, який передбачав право на пільгову пенсію, є звуженням цього права.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Оскільки відповідно до наявних в матеріалах справи документів на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах їй виповнилося 45 років, загальний страховий стаж становив 42 роки 10 місяців 26 днів та 15 років 10 місяців 16 днів пільгового стажу, що відповідає вимогам п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону № 1788-ХІІ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 08 вересня 2020 року за №6705/2020 ( ОСОБА_1 ) про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 прийнято відповідачем без урахування рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 щодо визнання неконституційними положень щодо підвищення віку виходу на пенсію для пільгових категорій осіб.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач станом на 02.09.2020 досягла 45 річного віку. Досягнення необхідної кількості страхового стажу для призначення пенсії відповідачем не заперечується.

В оскаржуваному рішенні від 08.09.2020 за №6705/2020 ( ОСОБА_1 ) відповідач не посилається на відсутність у позивача необхідного загального та пільгового стажу і відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», позивач має право на пенсію, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020, а відповідач, в свою чергу, не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права.

Аналіз застосованих відповідачем підзаконних нормативно-правових актів при прийнятті рішення від 08.09.2020 № 6705/2020 свідчить, що вони суперечать положенням норм діючих законів, які регламентують пенсійне забезпечення позивача, відтак вони безпідставно були прийняті до уваги відповідачем при вирішенні питання щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

На підставі вищевикладеного, рішення управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в призначенні пенсії від 08.09.2020 № 6705/2020 є протиправним та таким, що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, внаслідок чого підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладене, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 08.09.2020 за № 6705/2020 та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 01.09.2020.

Дана справа є типовою справою щодо зразкової справи № 360/3611/20 (Пз/9901/32/20) від 21.04.2021 року, а тому відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи з урахуванням зміни мотивувальної частини рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року.

Мотивам, з яких виходив відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, що зазначені відповідачем у відзиві на позов, суд не надає оцінки та відхиляє, оскільки оцінка рішенню суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, надається судом виключно виходячи зі змісту такого рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з виходом за межі заявлених позовних вимог та корегуванням способу захисту порушених прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1681,60 грн. (арк.спр.5).

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про фактичне задоволення позовних вимог з обранням належного способу захисту порушених прав позивача, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України позивачу необхідно відшкодувати 840,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо решти суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 840,80 грн, суд роз`яснює, що позивач має право звернутись до суду із заявою про повернення надміру сплаченого судового збору, відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в призначенні пенсії від 08.09.2020 за № 6705/2020 ( ОСОБА_1 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», з 01.09.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840 вісімсот сорок гривень) 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.О. Кисельова