Справа № 160/17182/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2021 року вказана позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позову шляхом подання до суду уточненої позовної заяви, в якій зазначити свою офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти, а також подати копію цієї уточненої позовної заяви відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі.
На виконання вимог ухвали суду від 27.09.2021 року позивачем 01.10.2021 року усунуто недоліки позову та долучено уточнену позовну заяву та її примірник відповідачу із зазначенням адреси електронної пошти позивача.
29 жовтня 2021 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
07.12.2021 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження.
27.01.2022 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення витребуваних судом документів до матеріалів справи.
01.02.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів, наданих на виконання ухвали суду від 19.01.2022р.
14.03.2022р. від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у зв`язку із неможливістю позивача та його представника бути присутніми під час судового розгляду справи.
У судове засідання 14.03.2022р. представники сторін не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином, представник відповідача причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Таким чином, зважаючи на наведене та враховуючи введення воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022р., строком на 30 діб, суд доходить висновку продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Як свідчать матеріали справи, 13.12.2018 року між ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» (м. Дніпро, Україна), як Продавцем, та ТОВ «АРБОБ 2014» (м. Душанбе, Республіка Таджикистан), як Покупцем, укладено контракт №13-12/2018, згідно з яким Продавець зобов`язується постачати Покупцю харчові продукти і товари народного вживання (далі Товар), а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар у порядку і на умовах, вказаних у Контракті. Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціна товару зазначаються у додатках до Контракту. Постачання товару за цим Контрактом здійснюється партіями (пункти 1.1 1.3 Контракту).
Відповідно до п.2.1 Контракту від 13.12.2018р. №13-12/2018 загальна вартість товару, що має бути поставлений згідно з цим Контрактом, складає 950000,00 доларів США. Валюта Контракту долар США. Валюта платежу - долар США.
Згідно з п.4.1 Контракту від 13.12.2018р. №13-12/2018 Покупець здійснює оплату кожної партії Товару шляхом передоплати у розмірі 100% загальної вартості партії Товару згідно зі специфікацією і рахунком-фактурою протягом робочого дня, наступного за днем виставлення рахунку-фактури Покупцю.
За поставлений товар позивачем отримано від нерезидента-покупця виручку в іноземній валюті на загальну суму 3820,55 доларів США, яку зараховано на поточний валютний рахунок ТОВ «Експорт-Альянс».
Судом також встановлено, що 03.02.2020р. між ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» (м. Дніпро, Україна), як Первісним Кредитором, та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (м. Дніпро, Україна), як Новим Кредитором, укладено Контракт №03-02/20, згідно з яким Первісний Кредитор уступає, а Новий Кредитор набуває право вимоги, зазначені в п.1.2 Контракту, що виникли у Первісного кредитора на підставі Контракту №13-12/2018 від 13.12.2018р. (далі - Основний Контракт), укладеного між Первинним Кредитором та ТОВ «АРБОБ 2014» (в подальшому Боржник) (п.1.1 Контракту).
Відповідно до п.1.3 Контракту №03-02/20 від 03.02.2020р. права вимоги, які вказані в п.1.2 Контракту, що виникли у Первісного Кредитора по Основному Контракту, переходять до Нового Кредитора з моменту отримання документів та інформації, необхідних для здійснення прав вимоги, що уступаються за цим Контрактом.
Згідно з Актом прийому-передачі документів від 03.02.2020р. до Контракту №03-02/20 від 03.02.2020р., ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН», як Первісним Кредитором, передано, а ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (м. Дніпро, Україна), як Новим Кредитором, прийнято завірені належним чином копії наступних документів:
- Контракту від 03.02.2020р. №03-02/20;
- Рахунку-фактури №1 від 31.01.2019р.;
- Специфікації №1 від 31.01.2019р.;
- Міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №0925999 від 20.02.2019р.;
- Вантажно-митної декларації №UA110180/2019/402917 від 20.02.2019р.
На виконання зобов`язань за Контрактом від 03.02.2020р. №03-02/20 та відповідно до платіжного доручення від 14.04.2021р. №3266 ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» перерахувало ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» грошові кошти на загальну суму 470656,56грн.
При цьому, судом встановлено, що 27.10.2014р. між EUROPCELL GmbH, Німеччина, як Продавцем, та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (Україна), як Покупцем, було укладено Контракт №Т01, згідно з яким Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, постачати та передавати у власність Покупця папір-основу (далі Товар), а Покупець зобов`язується приймати і оплачувати Товар. Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість і ціна Товару встановлюються в специфікаціях на поставку Товару. Постачання товару за цим Контрактом здійснюється партіями (пункти 1.1 1.3 Контракту).
Згідно з п.4.1 Контракту №Т01 від 27.10.2014р. Покупець здійснює оплату партії Товару в наступному порядку:
- перший (авансовий) платіж після підписання Сторонами специфікації на поставку даної партії Товару;
- другий платіж до здійснення відвантаження Товару;
- третій платіж протягом 14 робочих днів з дати поставки партії Товару згідно з п.3.3 цього Контракту.
При цьому, п.3.3 Контракту №Т01 від 27.10.2014р. передбачено, що право власності на партію Товару, а також всі ризики її втрати чи пошкодження переходять від Продавця до Покупця з дати 100% оплати поставки такої партії Товару. Датою поставки партії Товару вважається дата передачі партії Товару вантажоотримувачу в місці поставки.
Крім того, 02.12.2019р. між EUROPCELL GmbH, Німеччина, як Первісним кредитором, та ТОВ «АРБОБ 2014» (Республіка Таджикистан), як Новим кредитором, укладено Контракт №02/04С, за умовами якого Первісний кредитор уступає, а Новий кредитор придбає права вимоги, зазначені у пункті 2 Контракту, що виникли у Первісного кредитора на підставі Контракту від 27.10.2014р. №Т01 (далі - Основний контракт), що був укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (м. Дніпро, Україна, далі - Боржник) (п.1 Контракту).
Пунктом 3 Контракту від 02.12.2019р. №02/04С передбачено, що права вимоги, зазначені у п.2 Контракту, що виникли у Первісного кредитора за Основним контрактом, переходять до Нового кредитора з моменту підписання цього Контракту.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 20.04.2021р. №1306/04-36-07-12/41316232, яким зафіксовано встановлене під час перевірки допущення позивачем порушення приписів ч.2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018р. №2473-VІІІ при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 13.12.2018р. №13-12/2018 в частині не надходження виручки на поточні рахунки підприємства, за що на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018р. №2473-VІІІ нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
Не погодившись з висновками, викладеними в акті перевірки від 20.04.2021р. №1306/04-36-07-12/41316232, позивач подав заперечення на цей акт від 17.05.2021р., в яких наголошував на відсутності порушень валютного законодавства з боку ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» при виконанні зовнішньоекономічного контракту від 13.12.2018р. №13-12/2018, укладеного з нерезидентом ТОВ «АРБОБ 2014», посилаючись на доводи, якими обґрунтовані позовні вимоги у цій справі, а також зауважував, що задля всебічного розгляду даного питання та сприяння ДПС у встановленні дійсних фактичних обставин, ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» звернулося до ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА», яким було надано первинні документи за контрактом поставки товару від 27.10.2014р. №Т01, копії яких долучено до заперечень на акт перевірки (копія контракту від 27.10.2014р. №Т01, копія інвойсу компанії EUROPCELL GmbH №1121 від 29.12.2018р., копія ВМД №UA110180/2019/400227 від 08.01.2019р.).
Рішенням ДПС України від 17.11.2021р. №26006/6/99-00-06-01-02-06 скарга ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» на податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.05.2021р. № залишена без задоволення, а вищевказане податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області без змін, з посиланням на те, що скаржником не було дотримано встановлених законом вимог щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, а також на те, що документів, які підтверджують факт наявності кредиторської заборгованості ТОВ «АРБОБ 2014» перед ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА», яка стала підставою для здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог згідно з Договором про залік зустрічних однорідних вимог від 05.02.2020р. №б/н надано не було.

Не погодившись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 27.05.2021р. №, суд зважає на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та відповідальність за порушення ними валютного законодавства визначено та встановлено Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018р. №2473-VІІІ (далі Закон №2473-VІІІ, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який введений в дію з 07.02.2019р.

Частинами 1-3 статті 11 Закону №2473-VІІІ передбачено, що валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду. Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу. Валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

При цьому, ч.4 ст.11 Закону №2473-VІІІ визначено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.13 Закону №2473-VІІІ Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Частиною 2 статті 13 Закону №2473-VІІІ передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Згідно з абз.1-3 ч.4 ст.13 Закону №2473-VІІІ за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

За приписами ч.5 ст.13 Закону №2473-VІІІ порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Водночас, відповідно до ч.6 ст.13 Закону №2473-VІІІ у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Також ч.7 ст.13 Закону №2473-VІІІ встановлено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено. У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до ч.8 ст.13 Закону №2473-VІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Так, п.21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019р. №5 (далі Положення №5), встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019р. №7 (далі Інструкція №7).

Згідно з п.п.1 п.6 розділу ІІ Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Пунктом 7 розділу ІІ Інструкції №7 передбачено, що банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:

1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;

2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.

Відповідно до п.п.2, п.п.6 п.9 розділу ІІІ Інструкції №7 банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

- у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;

- у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

При цьому, п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:

- вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

- вимоги однорідні;

- строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

У разі запровадження Національним банком заходу захисту у вигляді обов`язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог:

- в іноземній валюті 1 групи Класифікатора іноземних валют і банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами)/російських рублях (незалежно від суми операції);

- в інших валютах (якщо загальна сума зобов`язань, що припиняються зарахуванням у межах одного договору щодо експорту товарів, перевищує в еквіваленті 500000 євро за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком України на дату припинення зобов`язань зарахуванням однорідних зустрічних вимог).

Вимоги абзаців п`ятого сьомого підпункту 5 пункту 10 розділу III цієї Інструкції не поширюються на випадки завершення здійснення валютного нагляду в разі припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за операціями операторів телекомунікацій з оплати міжнародних телекомунікаційних послуг (міжнародного роумінгу та пропуску міжнародного трафіка).

При цьому, ч.1 ст.14 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право:

- самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам;

- безпосередньо брати і надавати комерційні кредити за рахунок власних коштів у діючій на території України валюті та в іноземній валюті як у межах, так і за межами України, самостійно приймати рішення у зазначених питаннях;

- вільно обирати банківсько-кредитні установи, які будуть вести їх валютні рахунки та розрахунки з іноземними суб`єктами господарської діяльності, користуватись їх послугами, з додержанням при цьому вимог чинних законів України.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки визначені законодавством, а у разі порушення встановлених строків до резидента застосовується відповідальність у вигляді пені у визначеному розмірі, а саме: 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості, за кожний день прострочення, при цьому, валютним законодавством передбачено можливість зняття експортної операції з контролю (завершення здійснення банком валютного нагляду) через припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом як шляхом їх виконання, так і у разі припинення зобов`язання в інший спосіб, зокрема, відступленням права вимоги та зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності умов, передбачених п.п.6 п.9 та п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7.

Отже, чинне законодавство, в тому числі і спеціальне в сфері ЗЕД, не містить обмежень щодо зміни сторони за зобов`язанням у зовнішньоекономічному договорі та щодо припинення зобов`язань за таким договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог, водночас, необхідно враховувати специфіку таких правовідносин, зокрема, щодо розповсюдження на них валютного нагляду. При цьому, Інструкцією №7 чітко визначено умови, за яких банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків в експортних (імпортних) операціях (п.9 та п.10 розділу ІІІ Інструкції №7), зокрема, навіть у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів для завершення здійснення банком валютного нагляду за такою операцією має відбутися зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, а також мають бути надані відповідні документи про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів, і недотримання таких умов у сукупності з порушенням граничних строків розрахунків за операціями з експорту (імпорту) тягне за собою застосування до резидента первісного кредитора відповідальності у вигляді пені.

Наведене спростовує доводи позивача відносно того, що після здійснення ним відступлення права вимоги повернення вартості товару на суму 470656,56грн., що еквівалентно 18804,15 доларів США, до ТОВ «АРБОБ 2014», що виникло за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018, новому кредитору - ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» на підставі Контракту №03-02/20 від 03.02.2020р., до ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» не може бути застосовано передбачену ч.5 ст.13 Закону №2473-VІІІ відповідальність за порушення резидентами строку розрахунків у сфері ЗЕД.

Так, відносини між позивачем та його контрагентом ТОВ «АРБОБ 2014» за експортною операцією врегульовані нормами приватного права. Ними не встановлені обмеження щодо відступлення права вимоги та зарахування зустрічних однорідних вимог при розрахунках з нерезидентами, припинення чи врегулювання зобов`язань на свій розсуд, навіть з відступленням від положень актів цивільного законодавства.

Втім, відповідно до частини другої статті 1 Цивільного кодексу України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

У правовому регулюванні публічно-правових відносин між позивачем та контролюючим органом - відповідачем вказані цивільно-правові норми застосовуються опосередковано.

З огляду на положення частини другої статті 19 Конституції України, при перевірці додержання резидентом строків зарахування валютної виручки, суб`єкт владних повноважень має керуватися нормами, що регулюють здійснення валютного контролю.

Резидент при здійсненні господарської діяльності не позбавлений можливості врегулювати договірні відносини з урахуванням загальнодоступних правил валютного контролю або врахувати ризики їх недодержання.

Право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів передбачено частиною другою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікований відповідним Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.05.2019р. у справі №802/1123/18-а (адміністративне провадження №К/9901/63780/18).

Як встановлено судом, позивачем, як Продавцем, за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018 здійснено поставку товару контрагенту-Покупцю нерезиденту ТОВ «АРБОБ 2014» відповідно до Специфікації №1 від 31.01.2019р. та вантажно-митної декларації №UA110180/2019/402917 від 20.02.2019р. (МД типу ЕК10) на загальну суму 22624,70 доларів США (еквівалент 614786,65грн.).

Зважаючи на приписи п.21 розділу ІІ Положення №5 та п.7 розділу ІІ Інструкції №7 відлік установленого Національним банком граничного строку розрахунків за вищевказаною операцією з експорту товарів у кількості 365 календарних днів розпочався з дати оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт» на продукцію, що експортується, тобто згідно з вантажно-митною декларацією №UA110180/2019/402917 від 20.02.2019р. (МД типу ЕК10) - з 20.02.2019р.

Відтак, граничний строк розрахунків за операцією з експорту товару за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018, враховуючи приписи п.21 розділу ІІ Положення №5 сплив 20.02.2020р.

При цьому, як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, у вищевказаний строк (до 20.02.2020р.) зарахування валютної виручки за вищевказаною експортною операцією ані на рахунки ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН», ані на рахунки Нового кредитора у зобов`язанні за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018 відповідно до Контракту про відступлення права вимоги №03-02/20 від 03.02.2020р. - ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» не відбулося, зважаючи на що завершення здійснення банком валютного нагляду за дотриманням граничних строків розрахунків за цією експортною операцією, в тому числі у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018 на підставі п.п.6 п.9 розділу ІІІ Інструкції №7 неможливе, бо саме по собі відступлення права вимоги позивача до ТОВ «АРБОБ 2014» за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018 новому кредитору - ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА», хоча і здійснене згідно з вимогами чинного законодавства, проте, не свідчить про припинення зобов`язань за експортною операцією у розумінні валютного законодавства та, відповідно, про наявність підстав для завершення валютного нагляду за цією операцією.

Водночас, судом встановлено, що припинення зобов`язання нерезидента ТОВ «АРБОБ 2014» за Контрактом від 13.12.2018р. №13-12/2018 відбулося шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що здійснене на підставі Договору про залік зустрічних однорідних вимог від 05.02.2020р. №б/н, укладеного між ТОВ «АРБОБ 2014» (м. Душанбе, Республіка Таджикистан), як Покупцем, та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (м. Дніпро, Україна), як Продавцем, згідно з яким проведено залік зустрічних однорідних вимог Сторін, строк виконання яких настав, а саме: грошового зобов`язання Покупця перед Продавцем, яке включає право вимоги Покупця до Продавця по оплаті грошових коштів в загальній сумі 18804,15 доларів США, що виникло на підставі Контракту уступки права вимоги №03-02/20 від 03.02.2020р., укладеного між Продавцем та ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» (Україна, м. Дніпро, ідентифікаційний код юридичної особи 41316232) та грошового зобов`язання Продавця перед Покупцем в загальній сумі 18804,15 доларів США, яке включає право вимоги Покупця до Продавця по оплаті грошових коштів в загальній сумі 18804,15 доларів США, що виникло на підставі Контракту уступки права вимоги №02/04С від 02.12.2019р., укладеного між Покупцем та EUROPCELL GmbH, Німеччина, реєстраційний номер HRB5370 (п.п.1.1.-1.2 п.1 Договору від 05.02.2020р. №б/н).

Так, відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За визначенням частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 510 Цивільного кодексу України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 519 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Одним із способів припинення зобов`язань у цивільному праві є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Отже, залік (або зарахування) зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із законних засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань. Водночас, для проведення зарахування необхідна сукупність певних умов, а саме: вимоги повинні бути зустрічними (тобто такими, що випливають зі взаємних зобов`язань між двома особами) та однорідними (як правило, йдеться про взаємні вимоги грошових сум в одній і тій самій валюті); має настати строк виконання за всіма зустрічними вимогами.

Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте, воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно, зарахування вважається вчиненим із дати підписання заяви однією стороною або угоди - обома.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що випадки, у яких суб`єктам господарювання забороняється припиняти зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, мають бути визначені виключно в законах України.

Однак, жодних обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньоекономічними операціями законами України не передбачено.

Навпаки, Цивільним та Господарським кодексами України не заборонено, а спеціальними нормативно-правовими актами у сфері валютного законодавства, зокрема, Інструкцією №7 прямо передбачено зарахування зустрічних однорідних вимог як вид припинення зобов`язання за зовнішньоекономічними договорами.

Отже, чинним законодавством також не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента.

При цьому, припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за сукупності встановлених законодавством вимог та за наявності належним чином оформлених документів є підставою для завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за такими операціями відповідно до Інструкції №7.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд зазначає, що відповідними та належними документами, що надані до матеріалів справи, а також надавалися до перевірки та заперечень на акт перевірки, підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості ТОВ «АРБОБ 2014» перед ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» на підставі Контракту №03-02/20 від 03.02.2020р., укладеного між ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН», як Первісним Кредитором, та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА», як Новим Кредитором, за умовами якого Первісний Кредитор уступив, а Новий Кредитор набув право вимоги повернення вартості товару на суму 470656,56грн., що еквівалентно 18804,15 доларів США відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 03.02.2020р., що виникли у Первісного кредитора на підставі Контракту №13-12/2018 від 13.12.2018р., укладеного між Первинним Кредитором та ТОВ «АРБОБ 2014», та на підставі Акта прийому-передачі документів від 03.02.2020р. до Контракту №03-02/20 від 03.02.2020р., а також підтверджено факт наявності кредиторської заборгованості ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» перед ТОВ «АРБОБ 2014», що виникла на підставі Контракту №Т01 від 27.10.2014р., укладеного між EUROPCELL GmbH (Німеччина), як Продавцем, та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» (Україна), як Покупцем, за яким відповідно до інвойсу №1121 від 29.12.2018р. та ВМД №UA110180/2019/400227 від 08.01.2019р. EUROPCELL GmbH поставила ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» товар на суму 20645,38 євро, що був оплачений лише частково, а також на підставі Контракту №02/04С від 02.12.2019р., укладеного між EUROPCELL GmbH, Німеччина, як Первісним кредитором, та ТОВ «АРБОБ 2014» (Республіка Таджикистан), як Новим кредитором, за умовами якого Первісний кредитор уступив, а Новий кредитор придбав права вимоги оплати частини вартості товару в загальній сумі 19138 євро, що виникли у Первісного кредитора на підставі Контракту від 27.10.2014р. №Т01, що був укладений між Первісним кредитором та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА», по оплаті товару, поставленого Первісним кредитором за цим контрактом відповідно до інвойсу №1121 від 29.12.2018р. на суму 20645,38 євро, існуючих на момент переходу даних прав.

Відтак, суд констатує, що зі змісту наданих вищевказаних експортного, імпортного контрактів та контрактів про відступлення права вимоги, а також наявних первинних документів слідує, що між двома суб`єктами господарювання резидентом ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» та нерезидентом ТОВ «АРБОБ 2014» виникли зустрічні вимоги, що випливають зі взаємних зобов`язань між цими двома особами, які є контрагентами за вказаними операціями в силу відступлених прав вимоги (заміни кредитора у зобов`язаннях), і ці зустрічні вимоги є грошовими, тобто однорідними (взаємні вимоги грошових сум), строк виконання за зустрічними вимогами настав, при цьому, доказів того, що між ТОВ «АРБОБ 2014» та ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» наявний спір щодо характеру зобов`язань, їх змісту та/чи умов виконання відповідачем не надано, отже, умови проведення розрахунків за експортним та імпортним контрактами відповідають критеріям, зазначеним у п.п.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7, дотримання яких є передумовою для визнання зарахування зустрічних однорідних вимог між резидентом ТОВ «ЧИСТА ПЛАНЕТА» та нерезидентом ТОВ «АРБОБ 2014», що здійснене відповідно до Договору про залік зустрічних однорідних вимог від 05.02.2020р. №б/н, та завершення банком здійснення валютного нагляду за дотриманням граничних строків розрахунків за експортною операцією, здійсненою на підставі Контракту №13-12/2018 від 13.12.2018р., укладеного між ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» та ТОВ «АРБОБ 2014», на суму 18804,15 доларів США у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

З урахуванням наведеного сторони зовнішньоекономічних операцій, здійснюючи експортно-імпортні операції та укладаючи договори (контракти) відступлення прав вимоги, обґрунтовано виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків як зарахування (залік) зустрічних однорідних (грошових) вимог.

В свою чергу, контролюючий орган, приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2021 року про нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД за Контрактом №13-12/2018 від 13.12.2018р., укладеним позивачем з нерезидентом ТОВ «АРБОБ 2014», та констатуючи порушення ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» вимог ч.2 ст.13 Закону №2473-VІІІ, не врахував, що наведена норма Закону регламентує строки зарахування валютної виручки резидентів на їх рахунки в уповноважених банках України за результатами безпосередньо виконання зовнішньоекономічних контрактів, чого в даному випадку не відбулось, позаяк у справі, що розглядається, припинення відповідних зобов`язань відбулось не у грошовій формі, тобто без зарахування валютної виручки на рахунок резидента в уповноваженому банку, а шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

За позицією Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

В даному випадку податковим органом не доведено наявності підстав, з якими Закон №2473-VІІІ пов`язує застосування штрафних санкцій (пені), передбачених ч.5 ст.13 цього Закону.

Враховуючи обставини, що мають місце у цій справі, а саме: виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності належним чином оформлених документів, суд доходить висновку, що податковим органом не було доведено наявність підстав для нарахування позивачу пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, з огляду на що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2021 року, винесене Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги, відповідно, - задоволенню у повному обсязі.

Крім того, суд зазначає, що, як свідчать матеріали справи, перевірка ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН», за результатами якої винесено спірне податкове повідомлення-рішення № від 27.05.2021 року, була призначена на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 29.03.2021р. №1541-п та відповідно до приписів п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, п.191.1.4 п.191.1 ст.191, п.522 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», та проводилася з 08.04.2021р. по 14.04.2021р., про що безпосередньо зазначено в акті від 20.04.2021р. №1306/04-36-07-12/41316232, складеному за результатами цієї перевірки.

При цьому, позивач стверджує, що вищевказана перевірка була призначена з порушенням вимог п.522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України щодо встановлення заборони проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19). При цьому, посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 03.02.2021р. №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» є безпідставним, бо вказана постанова суперечить приписам п.522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, до якого зміни не вносилася і який є чинним та підлягає застосуванню, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України в сфері регулювання відносин оподаткування, закріпленого у ст.5 цього Кодексу.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам позивача, суд повторно зауважує, що статтею 19 Конституції України зокрема передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.п.78.1.1. п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За приписами п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеномустаттею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.78.5 ст.78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Згідно з абзацами 1-7 пункту 522 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції на момент винесення наказу про призначення перевірки позивача від 29.03.2021р.) установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок, що проводяться на звернення платника податків; документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу; фактичних перевірок в частині порушення вимог законодавства в частині: обліку, ліцензування, виробництва, зберігання, транспортування та обігу пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального та спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, з підстав, визначених підпунктами 80.2.2, 80.2.3 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 цього Кодексу.

Тобто, вимоги пункту 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пов`язані та прямо відсилають до актів Кабінету Міністрів України, на підставі яких завершується дія карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 установлено з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України карантин.

Отже, Кабінетом Міністрів України на момент прийняття наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» від 29.03.2021р. №1541-п не приймалось рішення про завершення дії карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), а відтак діяв мораторій на проведення документальних планових та позапланових перевірок платників податків, за виключеннями, чітко визначеними пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до вимог пункту 4 розділу II Закону України від 17 вересня 2020 року №909-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»» на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, надано право Кабінету Міністрів України скорочувати строк дії обмежень, заборон, пільг та гарантій, встановлених відповідними законами України, прийнятими з метою запобігання виникненню і поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, крім випадків, коли зазначене може призвести до обмеження конституційних прав чи свобод особи.

На підставі цієї норми Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №89 від 3 листопада 2021 року «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірки», якою скорочено строк дії обмежень, встановлених пунктом 522 підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок, дозволивши проведення таких видів перевірок юридичних осіб:

- тимчасово зупинених документальних та фактичних перевірок, що були розпочаті до 18 березня 2020 р. та не були завершеними;

- документальних перевірок, право на проведення яких надається з дотриманням вимог пункту 77.4 статті 77 Кодексу;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.1 та/або 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Кодексу, суб`єктів господарювання реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної влади, які призвели до значних втрат дохідної частини Державного бюджету України, утвореної відповідно до Постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року №568-ІХ);

- документальних позапланових перевірок платників податків, за якими отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником валютного законодавства в частині дотримання граничних строків надходження товарів за імпортними операціями та/або валютної виручки за експортними операціями;

- документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.12, 78.1.14, 78.1.15, 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Водночас, мораторій на проведення податкових перевірок на період карантину прямо закріплений пунктом 522 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України (в редакції на момент винесення наказу про призначення перевірки позивача) та вказана норма в частині обмежень на проведення планових перевірок, була чинною, її дія не зупинялась.

Відповідно до пункту 2.1 статті 2 Податкового кодексу України зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Тобто, зміна приписів Податкового кодексу України здійснюється виключно законами про внесення змін до Кодексу, відповідно зміна строків, дії мораторію може бути здійснення виключно шляхом прямого внесення змін до Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим частиною третьою статті 7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно, за наявності суперечливих правил і положень щодо дії мораторію на проведення перевірок, які містяться у Податковому кодексу України, з одного боку, і в постанові Кабінету Міністрів України з іншого боку - застосуванню підлягають положення і правила саме Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22 лютого 2022 року у справі №420/12859/21 (адміністративне провадження №К/990/1304/22) та враховується судом під час розгляду цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що перевірка ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН», за наслідками якої відповідачем винесено спірне податкове повідомлення-рішення, призначена контролюючим органом з порушенням приписів пункту 522 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України та встановленого ними мораторію на проведення деяких видів перевірок, в силу яких відповідач не був наділений повноваженнями призначати та здійснювати проведення документальної позапланової перевірки позивача на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України станом на час винесення наказу від 29.03.2021р. №1541-п та на час безпосереднього здійснення такої перевірки, що, в свою чергу, також свідчить про протиправність виданого за результатами такої перевірки податкового повідомлення-рішення.

Водночас, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що про наявність підстав для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення свідчить факт несвоєчасного розгляду ДПС України скарги позивача на це податкове повідомлення рішення від 10.06.2021р. за вих. №10-06/21/2, яка була отримана останньою 15.06.2021р., однак, рішення ДПС України за результатами розгляду цієї скарги позивачем станом на час звернення до суду отримано не було, відтак, відповідно до п.56.9 ст.56 ПК України скарга позивача вважається задоволеною, що зумовлює необхідність скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Так, п.56.1 ст.56 ПК України передбачено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.56.2 ст.56 ПК України у разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

Абзацом першим пункту 56.3 статті 56 встановлено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п.56.8 ст.56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

За приписами п.56.9 ст.56 ПК України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті. Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Водночас, відповідно до абз.1-2 п.528 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків, встановлених: статтею 56 цього Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження) щодо скарг платників податків (крім скарг щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість), що надійшли (надійдуть) по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та/або які не розглянуті станом на 18 березня 2020 року. Таке зупинення не породжує будь-яких наслідків, передбачених статтею 56 цього Кодексу.

Абзацом 5 пункту 528 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що з першого календарного дня місяця, наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), перебіг строків, які зупинялися відповідно до цього пункту, продовжується з урахуванням часу, що минув до такого зупинення.

Зважаючи на те, що скарга ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» на спірне податкове повідомлення рішення від 10.06.2021р. за вих. №10-06/21/2 була отримана ДПС України 15.06.2021р., тобто на час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 9 грудня 2020 року № 1236 (зі змінами), згідно з якою з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року на території України запроваджено карантин, така скарга позивача в силу приписів п.528 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не може вважатися задоволеною за відсутності повідомлення ДПС України про продовження строку її розгляду.

Разом з цим, наведені висновки суду не спростовують встановленого судом факту протиправності спірного податкового повідомлення-рішення та наявності підстав для його скасування.

Отже, зважаючи на вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № від 27.05.2021 року у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6917,06грн. при зверненні до суду із цим позовом, підлягають стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Питання щодо розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу не вирішуються, оскільки останнім у позовній заяві заявлено клопотання про те, що докази на підтвердження таких витрат ним будуть надані у порядку та строки, передбачені ч.3 ст.139, ст.143 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» (, місцезнаходження: вул. Новобудівельна, 5А, м. Дніпро, 49089) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження, вул. Сімферопольська, буд.17-А, м. Дніпро, 49005) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області форми «С» від 27.05.2021 року №.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження, вул. Сімферопольська, буд.17-А, м. Дніпро, 49005) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙ ПІ ДЖІ ХАУЗХОЛД ПРОДАКШН» (, місцезнаходження: вул. Новобудівельна, 5А, м. Дніпро, 49089) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 6917,06грн. (шість тисяч дев`ятсот сімнадцять гривень 06 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.03.2022р.

Суддя: О.М. Турова