Справа № 453/34/22
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 453/34/22 пров. № А/857/4997/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Носа С.П.;

суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2022 року у справі № 453/34/22 (головуючий суддя Брона А.Л., м. Сколе) за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу з контролю за використанням та охороною земель № 7 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Гриб О.Б., з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень,-

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області з позовом до начальника відділу з контролю за використанням та охороною земель № 7 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Гриб О.Б., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якій просить визнати протиправними та скасувати постанови начальника відділу з контролю за використанням та охороною земель № 7 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Гриб О.Б. від 23 листопада 2021 року за № № 480-ДК/0194По/08/01/-21, 480/ДК/0195По/08/01/-21, 480-ДК/0196По/08/01/-21, 480-ДК/0197По/08/01/-21, 480-ДК/0198По/08/01/-21, 480-ДК/0199По/08/01/-21, 480-ДК/0200По/08/01/-21, 480-ДК/0201По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0204По/08/01/-21, 480-ДК/0205По/08/01/-21.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що інспектор неправомірно виніс постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та наклав адміністративні стягнення у вигляді штрафу, тому що вчинені правопорушення є не триваючі, оскільки в липні 2021 року заяви громадян були розглянуті на сесії міської ради. Вищевикладене свідчить про те, що від моменту прийняття рішення до моменту виявлення минуло три місяці.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2022 року поновлено строк звернення до суду; у задоволенні клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено, позов задоволено в повному обсязі, постанови про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративні правопорушення від 23 листопада 2021 року за № № 480-ДК/0194По/08/01/-21, 480/ДК/0195По/08/01/-21, 480-ДК/0196По/08/01/-21, 480-ДК/0197По/08/01/-21, 480-ДК/0198По/08/01/-21, 480-ДК/0199По/08/01/-21, 480-ДК/0200По/08/01/-21, 480-ДК/0201По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0204По/08/01/-21, 480-ДК/0205По/08/01/-21 скасовано, а провадження у справах про адміністративні правопорушення за ч.1 ст. 53-5 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржило Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, яке покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення у справі, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в кінцевому підсумку призвело до помилкового вирішення спору, просить судове рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності в строк визначений ч. 1 ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення, а судом першої інстанції безпідставно проігноровано дану норму. Також апелянт зазначає, що розглядуваний адміністративний позов подано до суду з пропущенням встановлених процесуальних строків, при цьому поважних причин його пропуску не встановлено.

Позивачем ОСОБА_1 , скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення, яке також відповідає усталеній судовій практиці по наведеній категорії справ.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Встановлено, що 25 жовтня 2021 року Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, відповідно до вимог статтей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 11.10.2021 року № 480-ДК (на виконання плану роботи у ІІІ кварталі 2021 року) проведена перевірка з питання дотримання земельного законодавства при прийнятті рішень, розпоряджень, ухвал Сколівською міською ТГ Стрийського району Львівської області в період 2020-2021 років включно, про що складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо об`єкту - земельної ділянки №480-ДК/446/АП/09/01/-21.

17 листопада 2021 року начальником відділу з контролю за використанням та охороною земель № 7 Гриб О.Б. були складені протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 щодо порушення термінів розгляду заяв громадян, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, органом місцевого самоврядування, в даному випадку від імені якого діє ОСОБА_1 (Сколівський міський голова з 19.11.2020 року і по даний час, згідно рішення сесії міської ради №3 від 19.11.2020 року) при розгляді заяви відповідних осіб та прийнятті відповідних рішень сесії міської ради допустив порушення термінів розгляду таких, щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За вказані порушення передбачена відповідальність за ч.1 ст. 53-5 КУпАП, відповідно до якої порушення посадовою особою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування встановлених законом строків розгляду заяв (клопотань) щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, погодження (відмови у погодженні) документації із землеустрою, надання висновків до документації із землеустрою).

Згідно постанов начальника відділу з контролю за використанням та охороною земель №7 Гриб О.Б. Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 23 листопада 2021 року за №№480-ДК/0194По/08/01/-21, 480/ДК/0195По/08/01/-21, 480-ДК/0196По/08/01/-21, 480-ДК/0197По/08/01/-21, 480-ДК/0198По/08/01/-21, 480-ДК/0199По/08/01/-21, 480-ДК/0200По/08/01/-21, 480-ДК/0201По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0202По/08/01/-21, 480-ДК/0204По/08/01/-21, 480-ДК/0205По/08/01/-21, на підставі вказаних вище протоколів, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 53-5 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. за кожне окремо.

Позивачем у відповідності до Інструкції з оформлення державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №6 від 19.01.2017 року та п.7 ст. 247, ст.ст. 288, 289 КУпАП, на адресу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру скеровано скаргу, з проханням скасування оскаржуваних постанов та закриття справ про адміністративні правопорушення, з підстав порушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Рішенням заступника начальника - начальником управління з контролю за використанням та охороною земель В. Собко щодо розгляду скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення №480-ДК/0001/РПО/02/01-21 від 17 грудня 2021 року, залишено постанови без змін, а скаргу без задоволення.

Під час вирішення питання про поновлення строку звернення із розглядуваним позовом суд першої інстанції керувався тим, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, котрий відповідно до ст.121 КАС України слід поновити, так як звертався із оскарженням відповідних постанов про накладення адміністративного стягнення до вищестоящого органу.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що в апеляційного суду є наявними визначені приписами ст.319 КАС України підстави для скасування рішення суду із залишенням позовної заяви без розгляду.

Такий висновок слідує з наступних обставин, які були залишені поза увагою суду першої інстанції.

Питання щодо застосування строків звернення до адміністративного суду передує вирішенню спору по суті (ст.122 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою ст.5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п.1 ст.32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011р. №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Матеріалами справи підтверджується, що постанови від 23 листопада 2021 року, якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності отримані ОСОБА_1 30 листопада 2021 року (даний факт позивачем не заперечується).

Таким чином, перебіг строку на оскарження позивачем постанов від 23 листопада 2021 року розпочався з наступного дня після отримання позивачем постанов 01 грудня 2021 року, а останнім днем подання позову щодо оскарження вищевказаних постанов слід вважати 10 грудня 2021 року.

Водночас, розглядуваний позов скерований до суду лише 12 січня 2022 року, тобто після спливу десятиденного строку на оскарження.

Колегія суддів не вважає, що спроба ОСОБА_1 оскаржити постанови шляхом подання скарги до заступника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Собка В.Б., є підставою для поновлення пропущеного строку звернення до суду з огляду на наступне.

Звертаючись 12.01.2022 року до суду з даним позовом про оскарження постанов щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивач зазначив, що оскільки згідно ст. 288 КУпАП передбачена можливість звернення у вищестоящий орган (вищестоящої посадової особи), то ним була використана дана можливість, як можливість досудового врегулювання спору.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ст. 288 КУпАП та ст. 286 КАС України передбачено право на вибір оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення до суду або вищестоящій посадовій особі, яке є одночасним щодо строків реалізації, а не послідовним.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11.12.2018 по справі №463/1221/17 (адміністративне провадження №К/9901/45157/18).

Варто зазначити, що звернення зі скаргою до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) не є досудовим порядком вирішення спору.

Дана обставина має суб`єктивний характер, оскільки пов`язана з обраним способом оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення та не має відношення до прав або можливостей звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення про накладення адміністративного стягнення.

Верховний Суд в постанові від 11.12.2018 р. (справа №4-63/1221/17) зазначив, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 р. за № 17- рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно- правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відповідно до правової позиції Європейського Суду "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії). Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини /ЄСПЛ/ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, тому наведені позивачем причини пропуску строку не можна розцінювати як поважні, через що колегія суддів не убачає правових підстав для поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Колегія суддів наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Застосовуючи зазначені вище правові висновки до обставин справи, колегія суддів приходить до переконливого висновку про відсутність правових підстав для застосування приписів КАС України щодо визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, а відтак про необхідність залишення без розгляду даного позову.

Отже, оскільки позивачем не наведено поважних причин, які б перешкоджали їй реалізувати своє право на звернення до суду із відповідним позовом своєчасно, тому колегія суддів вважає, що заявлений позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що позивачем пропущений строк звернення із розглядуваним позовом, поважних причин пропуску вказаного строку останньою не наведено, тому постановлене судом першої інстанції рішення відповідно до ч.1 ст.319 КАС України підлягає скасуванню, а заявлені позовні вимоги - залишенню без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду, з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 311, ч.2 ст.313, п.3 ч.1 ст.315, ст.319, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 22 лютого 2022 року у справі № 453/34/22 - скасувати та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до начальника відділу з контролю за використанням та охороною земель № 7 Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Гриб О.Б., з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративних стягнень - залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук