Справа № 120/16357/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 травня 2022 р. Справа № 120/16357/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) з вимогами про :

- визнати протиправними дії, що вказані у відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.10.2021 № 11540-11810/Л-02/8-0200/21 щодо нарахування позивачу пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області нарахувати і виплачувати позивачу з 29.06. 2021 пенсію по віку згідно ст. 26 та в порядку ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні 2018,2019,2020 років.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо відмови у здійсненні позивачу нарахування пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по України з 2018-2020 роки.

Ухвалою суду від 26.11.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

17.12.2021 на адресу суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву.

У встановлений судом строк, від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що позивачу з 14.12.2010 по 12.01.2011 була призначена пенсія за вислугу років, як працівнику освіти відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», що була обчислена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-1V від 09 07.2003р. (далі - Закон №1058). Позивач в червні 2021 звернулася до пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку пенсії шляхом переведення з пенсії за вислугою років на пенсію за віком у зв`язку з досягненням загальновстановленого пенсійного віку.

Разом з тим, відповідач зазначає, що при переведені з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватись заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону - №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період з 01.07.2000 по 30.11.2010 відповідно до даних персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,01488, який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 - 5426,60 грн.

Відповідач вказує, що з огляду на те, що по пенсійній справі позивач не проводився перерахунок щодо первинного переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу, для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують рокові звернення за призначенням пенсії - за 2018-2020, законні підстави відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 14.12.2010 по 12.01.2011 отримувала пенсію по вислузі років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення".

29.06.2021 року в зв`язку з досягненням пенсійного віку позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Позивач зазначає, а відповідач не заперечує, що просила нарахувати пенсію з урахуванням порядку, передбаченого ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме в частині використання показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки.

Відповідач листом від 06.10.2021 відмовив у перерахунку пенсії за віком, з огляду на те, що позивачу не проводився перерахунок щодо первинного переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу, для застосування при визначенні середньомісячного заробітку для обчислення пенсії показника середньої заробітної плати по Україні за три календарні роки, що передують рокові звернення за призначенням пенсії - за 2018-2020, законні підстави відсутні.

В розрахунок середньомісячного заробітку врахована заробітна плата за період з 01.07.2000 по 30.11.2010 відповідно до даних персоніфікованого обліку. Індивідуальний коефіцієнт заробітку 1,01488 який застосовано до проіндексованого показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 - 5426,60 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

У відповідності до частини другої статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + … + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до приписів частини третьої статті 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказані норми свідчать, що частиною третьою статті 45 Закону №1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Натомість за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернулась вперше, подавши 29.06.2021 заяву про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058-IV, що не заперечується жодною із сторін.

Оскільки за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернулась вперше у червні 2021 року, тому відповідач безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини третьої статті 45 Закону №1058.

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 7 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Такий правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 10.07.2018 (справі № 520/6808/17), від 31.10.2018 (справа № 577/2576/17), від 31.07.2019 (справа № 720/208/17) та від 18.08.2020 (справа № 263/6611/17).

Також суд зауважує, що положення ст. 40 Закону № 1058-IV регламентують показники для розрахунку розміру пенсії, а пенсія за віком призначається на підставі ст. 26 Закону № 1058-IV.

Отже, пенсія за віком мала бути призначена позивачу на підставі ст. 26 Закону № 1058-IV, а розмір пенсії з дати її призначення, тобто з 29.06.2021, повинен був визначатись пенсійним органом відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV із застосуванням середньої заробітної плати в Україні.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про наявність правових підстав для визнання протиправною відмови відповідача у призначені позивачу пенсії згідно із ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки.

Відтак з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача призначити позивачу, нарахувати та виплатити пенсію за віком з 29.06.2021 із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2018-2020 роки відповідно до положень ст. 26 та ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахування виплачених сум.

В силу вимог п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Отже, перевіривши доводи сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, понесені судові витрати зі сплати судового збору, тобто 908,00 грн, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, оформлену листом від 06.10.2021р. №11540-11810/Л-02/8-0200/21, у призначені та виплаті ОСОБА_1 пенсії по віку згідно ст. 26 та в порядку ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити, нарахувати і виплачувати ОСОБА_1 з 29.06.2021р. пенсію по віку згідно ст. 26 та в порядку ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018 - 2020 роки, з урахуванням попередньо виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено: 13.05.2022 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна