Справа № 140/1238/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/1238/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Пріма Авто до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Пріма Авто (далі ТзОВ Пріма Авто, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.01.2022 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що працівниками ГУ ДПС у Волинській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТзОВ Пріма Авто, за результатами якої складено акт № 10795/07-03/44296874 від 16.12.2021. В акті перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п. 185.1. ст. 185, п. 187.1 ст. 187, абз. г п. 198.5 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок чого, занижено податкові зобов`язання на суму ПДВ 1405 грн. за вересень 2021 року, що в свою чергу призводить до завищення бюджетного відшкодування на цю ж суму; абз. б п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого, встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 116667 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено рішення від 10.01.2022 № .

Позивач не погоджується з оскаржуваним рішенням та зазначає, що відмова відповідача у відшкодуванні суми ПДВ за період 09.2021 року є формальною та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Так, в липні 2021 року на підставі укладеного договору між ТзОВ Пріма Авто та ТзОВ «Європа Авто Трейд» позивачем придбано транспортний засіб тягач сідельний, марки MAN TGX 18.440 № НОМЕР_1 , загальною вартістю 700000,00 грн, в тому числі ПДВ 116666,67 грн.

Позивач вказує, що взаємовідносини із ТзОВ «Європа Авто Трейд» підтверджені відповідними первинними документами, складеними у відповідності до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV.

Позивач зазначає, що в даному випадку матеріали справи не містять жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентами при укладанні і виконанні договорів взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Відтак відповідач не може ставити добросовісного платника податків, яким є позивач, у залежність від ймовірних порушень, що міг припуститися його контрагент, оскільки відповідальність платника податків має виключно індивідуальний характер.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги заперечив та зазначив, що основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ є, зокрема, придбання основних засобів та ТМЦ на митній території України за період з червня по вересень 2021 року. В охопленому перевіркою періоді позивач оформляв взаємовідносини з ризиковими контрагентами, відображення яких у бухгалтерському і податковому обліках вплинуло на визначення у декларації від`ємного значення з ПДВ.

На думку представника контролюючого органу, позивачем не було надано доказів, які б свідчили про виявлену ним належну обачність й обережність при виборі постачальників товарів/послуг, що свідчить про безпідставність формування сум ПДВ, які задекларовані до бюджетного відшкодування платником за господарською операцією з ТзОВ «Європа Авто Трейд».

В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що ТзОВ Європа Авто Трейд не понесло витрат із залучення третіх осіб для виконання послуг з переміщення транспортних засобів від постачальника до покупця при значних обсягах постачання. Також зазначено, що ТзОВ Європа Авто Трейд є фігурантом ряду кримінальних проваджень. Така інформація свідчить про ризиковість здійснених господарських операцій між ТзОВ «Пріма Авто» та ТзОВ «Європа Авто Трейд», суми ПДВ по яких задекларовані до бюджетного відшкодування у вересні 2021 року.

З урахуванням вказаного представник ГУ ДПС у Волинській області просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у відповіді на відзив не погодився з аргументами відповідача з підстав, наведених у позовній заяві та зазначив, що останній не довів жодними належними, допустимими доказами обґрунтованість своєї правової позиції, яка в свою чергу ґрунтується лише на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 20.10.2021 ТзОВ «Пріма Авто» подало до контролюючого органу податкову декларацію з ПДВ за вересень 2021 року із зазначенням у рядку 20.2 суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника 183524,00 грн. (а.с. 23).

16.12.2021 працівниками ГУ ДПС у Волинській області на підставі наказу від 16.11.2021 №3292, направлення на перевірку від 17.11.2021 № 3568 проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, в тому числі заявленого до відшкодування з бюджету ТзОВ «Пріма Авто», за результатами якої складено акт перевірки від 16.12.2021 № 10795/07-03/44296874 (а.с. 28-35).

Згідно з висновками акту перевірки, перевіркою встановлено порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1. статті 185, пункту 187.1 статті 187, абз. г пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України внаслідок чого, занижено податкові зобов`язання ТОВ «Пріма Авто» на суму ПДВ 1405 грн. за вересень 2021 року, що в свою чергу призводить до завищення бюджетного відшкодування на цю ж суму;

- абз. б пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого, встановлено відсутність у платника права на отримання бюджетного відшкодування на загальну суму 116667 грн.

В акті перевірки зазначено, що ТзОВ «Європа Авто Трейд» реалізувало за період з липня по вересень 2021 року та зареєструвало податкові накладні для ТзОВ «Пріма Авто» на загальну суму 1127280 грн, в тому числі ПДВ 187880 грн, що включено до бюджетного відшкодування в сумі 116666,67 грн.

До перевірки надано договір купівлі-продажу транспортного засобу, що підлягає першій державній реєстрації № 01/07-080 від 01.07.2021, укладений між ТзОВ «Європа Авто Трейд» та позивачем. Загальна ціна товару за цим договором складає 700000,00 грн, в тому числі ПДВ 116666,67 грн.

Контролюючим органом встановлено, що згідно з даними ІТС «Податковий блок» кількість найманих працівників у ТзОВ Європа Авто Трейд за 3 квартал 2021 року становить лише 4 особи, з них: 3 жінки і 1 чоловік; за 3 квартал 2021 року ТзОВ Європа Авто Трейд імпортовано значну кількість транспортних засобів (близько 466 шт) з Великої Британії, Польщі, Індії, Румунії, Німеччини. При цьому, підприємство не понесло витрат на залучення третіх осіб до виконання послуг з переміщення автотранспортних засобів від постачальника до покупця.

Також зазначено, що ТзОВ Європа Авто Трейд є фігурантом ряду кримінальних проваджень: № 0000045 від 30.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 212 КК України, що розслідується СУ ГУ ДФС у Житомирській області та № 0000234 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, що розслідується Головним слідчим управлінням НП України.

В ході проведення перевірки на адресу ТзОВ Європа Авто Трейд надіслано запит №18232/6/03-20-07-03-06 від 07.12.2021 щодо надання документального підтвердження та пояснень щодо взаємовідносин з ТзОВ «Пріма Авто», однак відповіді на дату підписання акта не отримано.

Встановлені перевіркою факти не дають можливості підтвердити наявність права на бюджетне відшкодування відповідно до абз. б пункту 200.4 статті 200 ПК України, а тому ТзОВ «Пріма Авто» відмовлено в отриманні бюджетного відшкодування на суму ПДВ 116667,00 грн. задекларованої у декларації за вересень 2021 року.

На підставі акту перевірки від 16.12.2021 № 10795/07-03/44296874, ГУ ДПС у Волинській області 10.01.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким відмовлено у наданні бюджетного відшкодування на суму 116667,00 грн. (а.с. 37-38).

Позивач не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

ГУ ДПС у Волинській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТзОВ «Пріма Авто» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами проведення якої встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1. статті 185, пункту 187.1 статті 187, абз. г пункту 198.5 статті 198, пункту 201.10 статті 201, абзацу «б» пункту 200.4 статті 200 ПК України, у зв`язку із чим винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 10.01.2022 №.

Так, основним чинником виникнення від`ємного значення з ПДВ було придбання позивачем товару транспортного засобу, що підлягає першій державній реєстрації сідельного тягача марки MAN TGX 18.440 № WMA06XZZ5DM608302.

Відповідно до підпунктів 200.1, 200.4 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 185.1. статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Пунктом 198.1. статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2. статті 198 ПК України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201цьогоКодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України постачання товарів будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

В силу норм пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996- XIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію, а господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В ході проведення перевірки головним державним інспектором встановлено ризиковість здійснення господарських операцій між ТзОВ «Пріма Авто» та ТОВ «Європа Авто Трейд» сума ПДВ по яких задекларована до бюджетного відшкодування у вересні 2021 року, у зв`язку із чим було винесено податкове повідомлення-рішення від 10.01.2022 № про відмову в отриманні бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 116667,00 грн.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та доводів відповідача, судом при розгляді справи підлягали з`ясуванню обставини щодо фактичного здійснення позивачем господарських операцій з контрагентом.

Так, судом встановлено, що між ТзОВ «Європа Авто Трейд» (продавець) та ТзОВ «Пріма Авто» (покупець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, що підлягає першій державній реєстрації № 01/07-080 від 01.07.2021 (а.с. 17-18). Відповідно до умов якого, продавець зобов`язується передавати у власність покупця дорожній транспортний засіб, що підлягає першій державній реєстрації (ТЗ), у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов`язується прийняти його на умовах даного Договору та сплатити обумовлену грошову суму.

Товаром, передбаченим п.1.1 цього договору є транспортний засіб тягач сідельний, марки MAN TGX 18.440 № НОМЕР_1 , 2012 року, загальною вартістю 700000,00 грн, в тому числі ПДВ 116666,67 грн. (п. 1.3, 3.1 договору). Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів в сумі, визначеній пунктом 3.1 договору, на поточний рахунок покупця (п. 3.2 договору).

Передача товару від продавця до покупця відбувається на складі у продавця протягом 5 календарних днів після повної оплати товару за п. 3.1 договору. Підтвердженням прийняття товару покупцем від продавця є оформлений письмово у трьох примірниках акт приймання-передачі, підписаний уповноваженими представниками сторін (п. 5.1, 5.2 договору).

На виконання умов даного договору, ТзОВ «Європа Авто Трейд» 01.07.2021 виписано видаткову накладну № 77 на загальну суму 700000,00 грн, в тому числі ПДВ 116666,67 грн., рахунок на оплату від 01.07.2021 № 53 (а.с. 19-20).

Оплата за придбаний транспортний засіб проведена позивачем 01.07.2021, що підтверджується платіжним дорученням № 11 від 01.07.2021 (а.с.21).

Даний транспортний засіб зареєстровано 17.07.2021, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 22).

На думку суду, зазначені вище первинні документи підтверджують реальність господарських операцій із придбання позивачем транспортного засобу у ТзОВ Європа Авто Трейд за договором купівлі-продажу.

Позивач суму ПДВ 116667,00 грн задекларував до бюджетного відшкодування у вересні 2021 року, як це визначено правилами ПК України.

Отже, з наданих документів можливо встановити зміст та обсяг господарських операцій, в них визначено найменування придбаного товару, його кількість та вартість, надано докази сплати коштів за поставлений товар, в тому числі податок на додану вартість, що свідчить про належне документальне підтвердження господарських операцій, відповідно, позивачем підтверджено показники, відображені у податковій звітності.

При цьому вказані первинні документи досліджувалися під час проведення перевірки, недоліки в їх оформлені відсутні, що не заперечує відповідач. Розрахунки між сторонами проведені у повному обсязі, тобто спір з цього приводу відсутній.

Однак, як слідує з акту перевірки від 16.12.2021 № 10795/07-03/44296874 підставою для висновку про відсутність у платника податків права на отримання податкових переваг стала ризиковість здійснених операцій, а саме: незначна кількість працівників у ТзОВ Європа Авто Трейд, значні обсяги постачання; ввезення на митну територію України транспортних засобів потребує значного обсягу трудовитрат, при цьому послуги із залучення стороннього трудового ресурсу не придбавалися. Також зазначено, що ТзОВ Європа Авто Трейд є фігурантом ряду кримінальних проваджень: № 0000045 від 30.12.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 212 КК України, що розслідується СУ ГУ ДФС у Житомирській області та № 0000234 від 11.02.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, що розслідується Головним слідчим управлінням НП України.

Надаючи оцінку доказам, на які посилається відповідач, зокрема, наявність в автоматизованих інформаційних системах ДФС інформації, що вказує на ризиковість здійснення операцій з постачання товару, реалізованого ТзОВ «Пріма Авто його контрагентом, суд не заперечує можливостей використовувати податкову інформацію.

Статтею 83 ПК України встановлений перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок, в якому міститься і податкова інформація (підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України).

Пунктом 73.5 статті 73 ПК України передбачено, що з метою отримання податкової інформації, контролюючі органи мають право проводити зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків. Зустрічною звіркою вважається співставлення даних первинних бухгалтерських та інших документів суб`єкта господарювання, що здійснюється контролюючими органами з метою документального підтвердження господарських відносин з платником податків та зборів, а також підтвердження відносин, виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку платника податків.

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1232, зустрічні звірки проводяться у суб`єктів господарювання щодо здійснення операцій, з якими під час перевірки платника податків та зборів виникають сумніви стосовно факту здійснення таких операцій або якщо існують розбіжності задекларованих у деклараціях з податку на додану вартість показників податкового кредиту та податкових зобов`язань.

Як вбачається з акта перевірки, зустрічні звірки або перевірки з питань підтвердження отриманих від ТзОВ «Пріма Авто» відомостей щодо безпосередніх відносин з таким контрагентом як ТзОВ «Європа Авто Трейд», контролюючим органом не проводились.

Суд звертає увагу, що такий висновок відповідача є лише припущенням про ймовірні порушення податкового законодавства учасниками господарських операцій. Проте судом не встановлено, що відомості, які містяться в досліджених судом та податковою перевіркою первинних документах, є неповними, недостовірними та (або) суперечливими, чи ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена в судовому порядку, а тому зазначені документи є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

У свою чергу, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про відсутність волевиявлення за істотними умовами договору однією із сторін; спори між сторонами щодо недійсності договорів відсутні. Контролюючим органом також не доведено, що господарські зобов`язання між позивачем та вказаним контрагентом вчинені з метою, заздалегідь суперечною інтересам держави та суспільства, та не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Суд зазначає, що чинне законодавство України не ставить в залежність право платника податку на бюджетне відшкодування від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати податку до бюджету, як його контрагентами, так і іншими учасниками (контрагентами) по всьому ланцюгу товарообігу, а також не передбачає за покупцем обов`язку сплачувати ПДВ повторно, якщо такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, оскільки ПДВ, який включено до ціни товару (робіт, послуг), є податковим зобов`язанням продавця товару і саме продавець несе обов`язок по сплаті цього податку до бюджету. Неналежне виконання контрагентом покупця свого обов`язку, а також наявність інших обставин, що можуть свідчити про недобросовісне ведення господарської діяльності таким контрагентом, не може створювати негативних наслідків для самого покупця. Наявність або відсутність окремих документів не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2021 у справі №160/8965/19.

Наведені відповідачем аргументи не є обґрунтованими, при цьому останнім не було надано доказів, які б спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції. Також, суд зазначає, що вказаний акт перевірки не містить зауважень контролюючого органу щодо ненадання позивачем первинних документів, відсутність яких прямо підтверджує нереальність характеру господарських операцій між позивачем та його контрагентом за перевіряємий період.

Посилання відповідача в акті перевірки на наявність кримінальних проваджень: № 0000045 від 30.12.2020 та № 0000234 від 11.02.2021 у яких фігурантом є ТзОВ «Європа Авто Трейд», суд до уваги не приймає та зазначає, що наявність кримінального провадження щодо контрагента платника податків, в якому не винесено обвинувального вироку, не є підставою для визнання спірних господарських операцій ризиковими.

Водночас суд звертає увагу, що вироків суду відносно названого контрагента позивача, які набрали законної сили, під час проведення перевірки та на час розгляду справи судом, контролюючим органом надано не надано.

Відповідна податкова інформація не є підставою для того, щоб вважати правочин таким, що не відбувся, та не спростовує реальності виконання господарської операції, оскільки при дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні, перш за все, відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку. В акті перевірки відсутні посилання на ухилення контрагента позивача від сплати податків та зборів, визначення їм податкових зобов`язань, винесення вироків посадовим особам підприємств, або будь-які інші відомості, які можуть бути визначені як підстави та докази укладення угоди з метою, що порушує публічний порядок. В свою чергу, вищезазначений договір був виконаний, послуги надано, сторони претензій одна до одної не мають.

Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №816/809/17.

Щодо не понесення контрагентом позивача витрат із залучення третіх осіб для надання послуг, то відповідачем жодних належних та допустимих доказів з даного приводу суду не надано, а відсутність трудових ресурсів, на які посилається відповідач, не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Разом з тим, на думку суду, у даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції, фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Відтак, судом не встановлено, а відповідачем не доведено, що позивач як платник податків, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент, або, що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з цим підприємством було одержання позивачем податкової вигоди. Господарська діяльність суб`єкта господарювання не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

До того ж порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Такий висновок відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема в постановах від 20.03.2020 по справі №813/5407/15, від 10.04.2020 по справі №440/1082/19, від 30.06.2020 по справі № 440/426/19, від 10.07.2020 по справі №815/146/13-а

Окрім того, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №826/6280/13-а, від 27.03.2018 №816/809/17.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що господарські операції між позивачем та ТзОВ Європа Авто Трейд документально підтверджені та фактично здійснені з метою використання в оподатковуваних операціях; відповідачем не надано доказів, які б спростовували реальність таких операцій, визначали б відсутність у позивача відповідних розрахункових та інших первинних документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку, невідповідність господарських операцій цілям господарської діяльності позивача, їх збитковості тощо, які б окремо або в сукупності вказували не те, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На думку суду, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 10.01.2022 № , відтак, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати у сумі 10481,00 грн, з них: 2481,00 грн зі сплати судового збору та 8000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано такі документи: договір про надання правничої допомоги від 21.01.2022, укладеного між адвокатом Півень Г.В. та ТзОВ Пріма Авто, розрахунок наданої правничої допомоги від 27.04.2022, акт від 27.04.2022 та копію платіжного доручення від 21.01.2022 №282.

Відповідно до розрахунку наданої правничої допомоги від 27.04.2022 та акту від 27.04.2022 адвокатом надало такі послуги: збір доказів для підготовки позову (0,5 год.) 400,00 грн; вивчення судової практики в аналогічних спорах (1 год.) 800,00 грн; підготовка позову (5,5 год.) 4400,00 грн та підготовка відповіді на відзив (3 год.) 2400,00 грн.

Вартість наданих послуг оплачена, що підтверджується платіжним дорученням від 21.01.2022 №282.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом враховано, що ця справа є справою незначної складності; послуги зі збору доказів для підготовки позову, вивчення судової практики в аналогічних спорах, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати має понести позивач.

Відтак, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, справедливим буде відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу пов`язаних зі складанням позовної заяви тривалістю понад 3 год; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями 24.01.2022 № 285 (а.с. 5).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 4981,00 грн (2481,00 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та 2500,00 грн - витрати на правову допомогу адвоката).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 10.01.2022 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Пріма Авто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Пріма Авто (45000, Волинська обл., м. Ковель, вул. Будищанська, 27-б, ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 4, ).

Суддя Р.С. Денисюк