Справа № 620/261/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року Чернігів Справа № 620/261/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі також - третя особа), про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 07.12.2021 №8730/24-07-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в розмірі 29669,19 грн, в тому числі штраф 10 % за період з 03.01.2013 до 09.04.2019 в розмірі 1638,75 грн, штраф 20 % за період з 21.05.2015 до 25.04.2019 в розмірі 253,59 грн, та пеню в розмірі 0,1% від суми недоїмки 27776,85 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на момент припинення підприємницької діяльності позивач мав заборгованість зі сплати єдиного внеску, яка у примусовому порядку була стягнута ДВС м. Чернігова. У подальшому, вимоги ДПІ в м. Чернігові: №Ф-581 від 18.08.2014 на суму 12654,40 грн, №Ф-581-У від 18.11.2013 на суму 1144,03 грн, №Ф-581-У від 06.06.2016 на суму 1570,12 грн та вимоги УПФУ в м. Чернігові: № Ф-965 від 27.07.2012 на суму 4010,30 грн, №Ф-1396 від 03.06.2013 на суму 5766,45 грн вказаними установами були відкликані. Також позивач зазначає, що відбулось подвійне нарахування боргу, оскільки проводилось як Податковою службою так і Пенсійним фондом. Щодо наданого відповідачем до оскаржуваного рішення розрахунку штрафу та пені, то останній не дає можливості встановити розмір непогашеного грошового зобов`язання платника, підстави та суб`єкт нарахування такого зобов`язання, розмір суми та пені станом на кожен день прострочення, дата виникнення у відповідача права на нарахування пені та дата закінчення її нарахування, а отже перевірити правильність нарахування. Вказані обставини свідчать про недоведеність відповідачем правомірності прийнятого спірного рішення.

17.01.2022 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив, в якому позов не визнає, з огляду на таке. Відповідно до вимог Закону України від 04.07.2013 № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" (далі Закон № 406), яким внесено зміни до Закону №2464-VI, функції з адміністрування єдиного внеску з 01.10.2013 від органів Пенсійного фонду України перейшли до податкових органів. Згідно переданої Чернігівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України інформації, за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування) в сумі 10170,78 грн. Згідно даних інтегрованої картки платника станом на 06.06.2016 недоїмка зі сплати єдиного внеску за кодом бюджетної класифікації 71040000 становила 15571,55 грн., а за період з 03.01.2013 по 25.04.2019 загальний розмір штрафних санкцій складав 1892,34 грн, та пені - 27776,85 грн. Спірне рішення та розрахунок до нього сформовані в автоматичному режимі з даних інформаційних баз ДПС України. Нормативними актами внесення даних в розрахунок не передбачено. Розмір штрафних санкцій та пені нараховано відповідно до положень Закону №2464-VI, при цьому відповідно до ч. 16 ст. 25 вказаного закону строк давності щодо нарахування, застосування, стягнення недоїмки, штрафу та пені не застосовується. Тому вважає, що відповідач при винесенні рішення від 07.12.2021 №8730/24-07-23 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Третьою особою пояснення на позовну заяву не надано.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З 15.08.2008 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець, та припинив свою діяльність 28.12.2016, перебував на податковому обліку як особа, що обрала спрощену систему оподаткування. Даний факт визнається відповідачем у відзиві та відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.

За даними інтегрованої картки платника, станом на 07.12.2021 за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати штрафу та пені.

Згідно з рішенням ГУ ДПС у Чернігівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 07.12.2021 на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" вирішено застосувати до ОСОБА_1 штраф у розмірі 29669,19 грн, в тому числі штраф 10 % за період з 03.01.2013 до 09.04.2019 в розмірі 1638,75 грн, штраф 20 % за період з 21.05.2015 до 25.04.2019 в розмірі 253,59 грн, та пеню в розмірі 0,1% від суми недоїмки 27776,85 грн.

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI ( далі-Закон № 2464-VI) .

Відповідно до вимог Закону України від 04.07.2013 № 406-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні" (далі Закон № 406), яким внесено зміни до Закону №2464-VI, функції з адміністрування єдиного внеску з 01.10.2013 від органів Пенсійного фонду України перейшли до податкових органів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI).

Згідно із абз. 1 ч. 1, ч. 3, ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI). Відповідно до ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI до платників, визначених підпунктами 1- 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції у таких розмірах: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум; за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449 (далі - Інструкція № 449).

Так, за правилами Інструкції № 449, розрахунок штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

У постановах Верховного Суду від 12.07.2019 у справі №813/753/18 та від 05.05.2020 у справі №813/933/17 висловлено позицію, що визначальним для вирішення справи є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем єдиного соціального внеску на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме зворотного боку облікової картки платника єдиного соціального внеску.

Під час розгляду даного спору судом досліджено, що відповідно до інтегрованої картки платника (а.с. 70-76), сплата ЄСВ здійснювалась з порушенням законодавчо встановлених термінів, що мало наслідком виникнення недоїмки.

Суд зазначає, що правовим наслідком несвоєчасної сплати сум єдиного внеску для платника податків є застосування до нього штрафних санкцій та нарахування пені.

У той же час суд вважає за необхідне зазначити, що у виконавчій службі м. Чернігова перебували на виконанні:

ВП 45258831 - вимога №Ф-581 від 18.08.2014, видана ДПІ м. Чернігів про стягнення 12654,40 грн.

ВП 34479139 - вимога №Ф-965 від 27.07.2012, видана УПФУ в м. Чернігові про стягнення 4010,30 грн.

ВП 39505204 - вимога №Ф-1396 від 03.06.2013, видана УПФУ в м. Чернігові про стягнення 5766,45 грн.

ВП 41750863 - вимога №Ф-581-У від 18.11.2013, видана ДПІ м. Чернігів про стягнення 1144,03 грн.

ВП 51866303 - вимога №Ф-581-У від 06.06.2016, видана ДПІ м. Чернігів про стягнення 1570,12 грн.

Загальна сума становила 25145,30 грн.

У грудні 2017 року позивач звернувся до Головного управлінню ДФС у Чернігівській області з вимогою провести інвентаризацію виконавчих документів по ЄСВ, що були передані до виконавчої служби Пенсійним фондом України та ГУ ДФС у Чернігівській області в період з 2011 по 2016 роки, за результатами проведення якої, відповідач направив до Центрального відділу ДВС м. Чернігів лист від 20.12.2017 №5574/9/25-01-17-22 про відкликання вимог № Ф-581-У від 18.11.2013 та № Ф-581-У від 06.06.2016, а також направлено лист від 15.12.2017 №5487/9/25-01-17-22 до Чернігівського об`єднаного управління ПФУ щодо необхідності відкликання вимог №965 від 27.07.2012 та №1396 від 03.06.2013 у зв`язку із повним погашенням боргу по даним виконавчим документам.

Станом на 17.02.2021 заборгованість зі сплати ЄСВ у позивача складає 1813,40 грн., що підтверджується листом №1928/6/25-01-13-06-13 від 19.02.2021.

З 05.04.2021 діє Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5 (далі-Порядок № 5).

Відповідно до положень розділу ІІІ Порядку № 5 у разі сплати грошових зобов`язань та/або податкового боргу (заборгованості) з податків і зборів, єдиного внеску та інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на податкові органи, з використанням єдиного рахунку оперативний облік надходжень на бюджетні та/або небюджетні рахунки забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів на підставі реєстру платежів з єдиного рахунка в розрізі окремого платника у складі зведеного реєстру платежів з єдиного рахунка, підтвердженого та прийнятого до виконання Казначейством у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року N 321 "Про затвердження Порядку функціонування єдиного рахунка та виконання норм статті 351 Податкового кодексу України центральними органами виконавчої влади".

У разі погашення податкового боргу автоматично проводиться розрахунок пені відповідно до пункту 129.1 та підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 розділу II Кодексу та відображається відповідними операціями щодо нарахування пені в ІКП.

У разі погашення суми податкового боргу (його частини) шляхом подання платником податків декларацій (у тому числі уточнюючих) з від`ємним значенням суми податкових зобов`язань нарахування пені закінчується датою фактичного здійснення такого погашення, зафіксованою у відповідних документах.

У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Суми пені зараховуються до бюджетів або фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування, до яких згідно із законодавством зараховуються відповідні платежі та єдиний внесок.

Моніторинг повноти та своєчасності відображення в інформаційній системі сум пені, нарахованих на податкові зобов`язання, визначені платником податків, у разі їх несвоєчасної сплати (крім пені у разі здійснення платником податків самостійного коригування відповідно до підпункту 39.5.4 пункту 39.5 статті 39 розділу I Кодексу), забезпечується керівником структурного підрозділу територіального органу ДПС, який здійснює облік платежів.

Моніторинг повноти та своєчасності відображення в інформаційній системі сум пені, нарахованих на податкові зобов`язання, визначені платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 розділу II Кодексу, забезпечується керівником структурного підрозділу територіального органу ДПС, відповідального за адміністрування платежів.

Натомість докази, що в інтегрованій картці позивача проведені відповідні операції та відображено коригування боргу і, відповідно, штрафу та пені, відсутні.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що мали місце факти відкликання вимог про сплату боргу, відповідач не перевірив відповідний витяг з інтегрованої картки на предмет його достовірності, не співставив дані в частині погашення боргу, а відтак і не встановив обставин наявності суми штрафу 1892,34 грн та пені 27776,85 грн, зазначеного у рішенні, з приводу правомірності якого виник спір, що, у свою чергу, свідчить про протиправність спірного рішення в частині.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого рішення частково протиправним. Однак це можливо у випадку, якщо цю частину рішення можна належним чином ідентифікувати (відокремити), і за її відсутності рішення, яке оскаржене, в іншій частині не втратить своє значення та цілісність. Рішення, у якому неможливо виділити (відокремити) частину, яка підлягає визнанню протиправною та скасуванню, повинно бути визнане протиправним та скасоване в цілому.

У даному випадку, констатуючи помилкове нарахування позивачу за спірним рішенням суми штрафу та пені суд не може визнати протиправними рішення контролюючого органу в якійсь сумі, оскільки неможливо виділити (відокремити) частину, яка підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі про донарахування грошових зобов`язань за своєю правовою природою є дискреційними.

З огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях нарахування грошових ДПС зобов`язань у конкретній сумі, що належать виключно до компетенції ГУ ДПС у Чернігівській області.

У свою чергу, наданий відповідачем розрахунок сум Додаток 2 до спірного рішення на суму штрафу 1892,34 грн та пені 27776,85 грн ( а.с. 10-11) не може бути використаний судом як належний доказ, оскільки в повній мірі не дає можливості встановити, в якій частині спірне рішення підлягає скасуванню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне рішення підлягає скасуванню повністю.

Посилання відповідача у відзиві на аналіз даних ІКП ОСОБА_1 , в яких вказано, що зобов`язання зі сплати єдиного внеску (колонка - нараховано/зменшено) були сплачені в повному обсязі включно з урахуванням зобов`язань по терміну сплати 20.01.2015 за рахунок надходжень (колонка - сплачено) в період з 02.10.2013 по 25.04.2019, в тому числі, за рахунок частини від суми 815,50 грн, що надійшла 25.04.2019, та в додаток до Рішення від 07.12.2021 року № 8730/24-07-23 перенесені відповідні суми нарахованих штрафних санкцій та пені, суд відхиляє, оскільки ця інформація не свідчить про коригування сум, з урахуванням відкликаних вимог контролюючого органу.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенню позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 07.12.2021 №8730/24-07-23 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп), сплачений відповідно до квитанції № 18 від 10.01.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000 .

Третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вул. Шевченка,118, м. Чернігів, 14000, .

Повний текст рішення виготовлено 12 травня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко