Справа № 160/8265/21
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2022 року Справа № 160/8265/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого суді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в письмовому провадженні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Не погоджуючись з позовною заявою та заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем 15.07.2021 року подано відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи. У відзиві, зокрема, зазначено, що індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Так, у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України у квітні 2016 року - березні 2018 року у Міністерства оборони не було.
03.08.2021 року позивачем надано відповідь на відзив Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій ним зазначено про незгоду з твердженнями відповідача та підтримано позицію, відображену ним у позовній заяві.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.12.2021 року залучено до участі у справі № 160/8265/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, як другого відповідача - Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці.
10.01.2022 року Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці надало відзив на позовну заяву в якому зазначило, що Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці має правовий статус суб`єкта без права юридичної особи. Управління зараховане на фінансове забезпечення до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Індексація це гарантована державою надбавка, яка нараховується автоматично, без видання наказів та надання їх витягів і будь-яких документів до фінансового органу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці до нарахування та виплати індексації грошового забезпечення підполковнику запасу ОСОБА_1 у період з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року не залучалось.
Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач з 17 липня 1999 року по грудень 2019 року проходив військову службу в Управлінні військових сполучень на Придніпровській залізниці та був зарахований на грошове забезпечення до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно даних службового листа Головного фінансово-економічного управління Міністерства оборони України від 13.04.2006 року №248/3/4/367 Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці зараховане на фінансове забезпечення до Дніпропетровського обласного військового комісаріату, правонаступником якого є Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки
16.12.2019 року позивача було звільнено у відставку за п. "б" (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 статті 26 Закону України, та виключено із списків особового складу управління та всіх видів забезпечення.
11.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою, в якій просив видати: довідку про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року або витяг з роздавальних відомостей за період з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року; довідку про розмір виплати йому індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року; копії карток особового рахунку про нараховане та виплачене забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 16.13.2019 року; розрахунок належної заявнику індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року з зазначенням базового місяця для розрахунку індексу споживчих цін та щомісячної фіксованої суми індексації грошового забезпечення; копію витягу з наказу начальника Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці про зарахування до списків особового складу; копію витягу з наказу начальника Управління військових сполучень на Придніпровській залізниці про здачу справ та посади та виключення зі списків особового складу.
Відповідач на вказане звернення надав відповідь від 23.03.2021 року №6/3/161, якою повідомив позивачу, що за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року індексація грошового забезпечення виплачувалась згідно чинного законодавства. Стосовно періоду з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року індексація грошового забезпечення не виплачувалась відповідно до нормативно - правового акту, а саме роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року № 248/3/9/1/2 про призупинення виплати індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, до окремого розпорядження.
Вважаючи що має право на індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 16.12.2019 року позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Преамбулою Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 року № 1282-XII встановлено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до положень ст.1 цього Закону, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно положень ст.2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Положеннями ст. 4 Закону України Про індексацію грошових доходів населення визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно ст. 6 Закону України Про індексацію грошових доходів населення у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Кабінетом Міністрів України 17.07.2003 року прийнято Постанову Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078 (надалі - Порядок).
Згідно з п.4 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У п.1-1 Порядку визначено, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.
Відповідно до п.5 Порядку у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Тобто саме він є базовим для обчислення індексу споживчих цін.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. При цьому, у разі підвищення посадових окладів у місяці, в якому право на індексацію ще не виникло, такий місяць є базовим.
З 01.12.2015 року згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 526 від 13.06.2012 року в редакції Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 року Порядок доповнено пунктом 10-2.
Відповідно до нього для новоприйнятих працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.
Базовим є місяць, у якому мало місце підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, що прямо зазначено у нормативно-правовому акті уповноваженого на його розроблення органу - КМ України.
Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів № 1013 від 09.12.2015 року "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів постановлено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 р. розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 р., з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 р. перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.2008 року та діяла на час виникнення спірних правовідносин, було встановлено в тому числі схему посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
Тобто базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовця в даному випадку за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року є січень 2008 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008 року та якою було підвищено посадові оклади військовослужбовцям.
При цьому, підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з абз.4-5 п.5 Порядку якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
01.03.2018 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Тому базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.03.2018 року по 16.12.2019 року є березень 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, яка набрала чинності з 01.03.2018 року та якою було затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців.
При цьому, з листа відповідача від 23.03.2021 року № 6/3/161 та розрахунків вбачається, що з січня 2016 року по листопад 2018 року включно, позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась. За грудень 2015 року позивачу нараховано індексацію у розмірі 697,27 грн., за грудень 2018 року у розмірі 71, 08 грн., за січень грудень 2019 року у розмірі 1713,64 грн.
Отже, в даному випадку має місце допущення протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивача за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно, а належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивача за наведений період.
Щодо вимоги позивача про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця для розрахунку, суд звертає увагу позивача на те, що питання визначення базового місяця, наявності факту перевищення індексом споживчих цін порогу індексації у взаємозв`язку з розміром грошового забезпечення, що має виплачуватися позивачу, належить до компетенції відповідача саме при нарахуванні таких сум, а тому вимога позивача в частині зобов`язання відповідача встановити базовий місяць для обчислення індексації не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною та спрямована на захист ще не порушеного права, що суперечить статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як судовий захист може надаватися лише порушеним правам.
Також, вимоги в частині зобов`язання нарахувати та виплатити конкретні суми (85 927,84 грн. та 72 958, 17 грн.) не можуть бути задоволені судом. Оскільки в такому разі відбувається підміна немайнового предмету спору майновим, коли спірним є не право особи на одержання індексації грошового забезпечення взагалі, а його розмір; предметом спору є не зобов`язання здійснити нарахування та виплату, а стягнення відповідних сум.
По-друге, за змістом відзиву на позовну заяву та доданих до нього письмових пояснень, відповідач заперечує не тільки проти права позивача, а і щодо розрахунку розміру індексації, яку просить виплатити позивач. Проте, суд у межах справи, що розглядається, вирішує питання про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію, а не її розмір, оскільки визначаючи конкретну суму індексації на свій розсуд в спірних правовідносинах суд буде підміняти відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Водночас, суд приймає до уваги рішення у справі Кечко проти України, у пунктах 23, 26 якого Європейський суд з прав людини зазначив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Натомість, у справі, що розглядається, з 01.01.2015 року законодавством визначена умова здійснення спірних виплат - наявність у відповідних бюджетах необхідних фінансових ресурсів. Тільки у разі її досягнення у відповідача може виникати позитивний обов`язок здійснити виплату індексації.
Аргументи відповідача щодо відсутності бюджетних асигнувань як виправдання невиконання своїх зобов`язань не можна приймати до уваги тільки у випадку, якщо наявність таких асигнувань не визначена законом як умова виникнення спірного зобов`язання.
Держава на власний розсуд визначила, які доплати надавати працівникам із державного бюджету, законодавчо з 01.01.2015 року встановила умови для цього. У разі недотримання цих умов, очікування особи не можуть вважатися легітимними, оскільки вони не ґрунтуються на законі.
Наявність бюджетних асигнувань у даній справі розглядається як законодавчо встановлена умова виникнення фінансового зобов`язання у відповідача, а не виправдання його бездіяльності після виникнення такого зобов`язання.
Відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для порушення прав громадян, якщо відповідні права у них виникли. Але у випадку залежності їх виникнення від наявності фінансового ресурсу, встановлення такої наявності є первинним.
Навіть якщо індексація у спірних періодах могла бути розрахована за правилами Порядку, обов`язок з її виплати з 01.01.2015 року законом поставлений в залежність від меж фінансування відповідних витрат у Державному бюджеті.
Відтак, предметом доказування у даній справі серед іншого є обставина наявності у Державному бюджеті коштів для виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 73 КАС України).
Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є одним з принципів адміністративного судочинства. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи (ч.1, 4 ст. 9 КАС України).
Водночас, за приписами ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Можливість витребування доказів судом з власної ініціативи не повинна підміняти (виключати) вказаний обов`язок відповідача, оскільки у такому разі не буде дотримана рівність сторін перед законом та судом. Тому у разі невиконання суб`єктом владних повноважень обов`язку щодо доведення обставин, на які він посилається в обґрунтування заперечень проти позову, суд може вирішувати спір на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Відповідач у встановлений судом строк не додав до відзиву доказів на підтвердження власних доводів про відсутність у Державному бюджеті України та кошторисі відповідача асигнувань на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям у 2016-2018 роках. Тому суд вважає ці посилання недоведеними - такими, що не підтверджуються зібраними у справі доказами.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що під час перебування позивача на військовій службі відповідачем протиправно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року включно.
Щодо вимоги про здійснення компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44(надалі - Порядок №44), суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року (далі Порядок №44), грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку №44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 року.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.03.2018 року по 16.12.2019 року включно з застосуванням щомісячної фіксованої індексації 3385,67 грн., відповідно до пункту 5 Порядку №1078 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на його користь фіксовану індексацію грошового забезпечення за цей період, суд звертає увагу на наступне.
Так, як зазначалось судом раніше, розмір посадового окладу за посадою позивача, як і будь-якого іншого військовослужбовця в Україні, був визначений постановою КМУ №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року, якою затверджені схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32; схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23; схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33. Постанова №1294 набрала чинності 01 січня 2008 року.
Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося 01 березня 2018 року, коли набрала чинності постанова КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року №704, на підставі якої розмір посадового окладу позивача збільшено. Отже, березень 2018 року є «базовим» місяцем для подальшого обчислення зростання індексу споживчих цін та обчислення індексації на підставі Постанови №1078.
Відповідач здійснював таке обчислення з березня 2018 року і до досягнення «порогового» значення інфляції в розмірі 103% (тобто до листопада 2018 року включно), в грудні 2018 року відповідач розпочав виплату індексації грошового забезпечення позивача.
За змістом абз.3,4 п.5 Порядку №1078 якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (так звана «фіксована» сума індексації). Якщо ж розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, тоді сума індексації у місяці підвищення грошових доходів не нараховується.
Отже, необхідною умовою для нарахування «фіксованої» суми індексації є те, що розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Тоді «фіксована» сума індексації у місяці підвищення доходу заховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. Така «фіксована» сума індексації виплачується доти, доки чергове підвищення доходу працівника не перевищить її розміру.
В даному випадку, в березні 2018 року набрала чинності Постанова КМУ №704, якою розмір посадового окладу позивача з березня 2018 року збільшено.
При цьому, для визначення фіксованої суми індексації в місяці підвищення грошового забезпечення позивача (у березні 2018 року) суму підвищення грошового забезпечення позивача (у березні 2018 року) необхідно порівняти із сумою індексації, що склалася за березень 2018 року з урахуванням при її обчисленні попереднього базового місяця, - тобто січня 2008 року. При цьому така сума індексації відповідачем ще не нарахована.
З огляду на те, що відповідач лише на виконання цього рішення суду проведе нарахування позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із використанням січня 2008 року як «базового» місяця, станом на дату розгляду справи відсутній необхідний елемент («сума індексації, що склалася в місяці підвищення доходу», тобто березні 2018 року) для визначення того, чи є підстави виплачувати позивачу так звану «фіксовану» суму індексації, а якщо є - то який розмір.
Отже, позовні вимоги в цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.
Щодо встановлення судового контролю суд зазначає, що в силу положень частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Наведена норма процесуального закону не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.
З огляду на викладене та, враховуючи, що примусове виконання судового рішення здійснюється відповідно до Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, доводи про можливість ухилення від виконання рішення суду в майбутньому є припущенням, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 243-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-
Визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська