Справа № 240/3139/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 240/3139/21

09 травня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Шидловського В.Б.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дімаксо" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання непраівомірними дій, неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Вперше подану апеляційну скаргу було залишено без руху ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 року у зв`язку з несплатою судового збору.

12.01.2022 року за клопотанням апелянта було продовжено строк на усунення недоліків апеляційної скарги ще на 5 днів з моменту отримання ухвали суду.

18.01.2022 року на адресу суду надійшло вдруге подане клопотання Головного управління ДПС у Житомирській області про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

У зв`язку з неподанням документу про сплату судового збору в установлений строк суд ухвалою від 20.01.2022 року відмовив в задоволенні клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги поданого вдруге та повернув вперше подану останнім апеляційну скаргу.

Апелянтом вдруге подано апеляційну скаргу до суду 18.02.2022 року (відповідно до штампу на конверті в якому вона надійшла).

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2022 року визнано неповажними підстави пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дімаксо" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання непраівомірними дій, неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху. Запропоновано апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом направлено до суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування вимог вказаного клопотання зазначено, що отримавши ухвалу від 12.01.2022, Головним управлінням ДПС в Житомирській області 20.01.2022 № 79/06-30-20-05 направлено клопотання про усунення недоліків та додано платіжне доручення від 19. 01. 2022 №20 на суму 4383грн. Однак, Сьомим апеляційним адміністративним судом 20.01.2022 повернуто апеляційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області не врахувавши строки на отримання вищезазначених ухвал про залишення без руху та направлене клопотання з платіжним дорученням від 19.01.2022.

Перевіривши подане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

При вирішенні питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого Кодексом адміністративного судочинства України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги/відмови у відкритті апеляційного провадження за вперше поданою апеляційною скаргою до дати повторного звернення з апеляційною скаргою і так далі.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

У справі «Рисовський проти України» Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що «…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…».

Тобто, виходячи з принципу «належного урядування», державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Окрім того, апелянтом не надано доказів вжиття заходів, направлених на своєчасну подачу апеляційної скарги, які свідчили б про сумлінне та добросовісне ставлення суб`єкта владних повноважень до виконання процесуального обов`язку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав визнавати поважними причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого законом, на апеляційне оскарження вищезазначеного судового рішення, оскільки заявником не надано доказів, які би безспірно посвідчили цю обставину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17 (К/9901/60991/18).

Особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини, які зумовили такі причини, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб`єкту владних повноважень право в будь-який час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28.04.2021р. у справі № 640/3393/19.

Щодо посилання апелянта на неврахуванням Сьомим апеляційним адміністративним судом строків на отримання ухвали про залишення без руху та продовження строку та передчасне винесення 20.01.2022 ухвали про повернення апеляційної скарги ГУ ДПС у Житомирській області, колегія суддів вказує настпуне.

Суд зазначає, що причиною пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження стала несплата судового збору під час первинного подання ним апеляційної скарги, хоча для вчинення цієї дії відповідач мав достатньо часу, з огляду на залишення апеляційної скарги без руху та надання десятиденного строку для усунення недоліків та продовження вказаного строку ще на п`ять днів.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що у разі не згоди скаржника з ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року він не був позбавлений можливості оскаржити її в касаційному порядку після її отримання, однак таких дій не вчинив.

З огляду на наведене та викладені вимоги закону, повторна апеляційна скарга була подана поза межами законодавчо встановленого строку апеляційного оскарження, апелянт не добросовісно скористувався належними йому процесуальними правами, а тому вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані судом апеляційної інстанції недостатніми для висновку про його пропуск з поважних причин.

Згідно з ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Керуючись ч.3 ст.298, п.4 ч.1 ст.299 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними підстави пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дімаксо" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про визнання непраівомірними дій, неправомірними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач Шидловський В.Б.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.