Справа № 640/11620/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Представництва "Емірейтс" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року, суддя Кузьменко В.А., у справі за адміністративним позовом Представництва "Емірейтс" до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Представництво "Емірейтс" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30 січня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що штрафні санкції за неподання звіту про контрольовані операції за 2018 рік податковим органом нараховано протиправно у зв`язку з тим, що у Представництва «Емірейтс» відсутній обов`язок подання відповідного звіту. Також, як зазначає позивач, він подав до контролюючого органу з Розрахунком податку на прибуток постійного представництва нерезидента на 2018 рік Відомості про доходи (прибутки), звільнені від оподаткування на підставі міжнародного договору України (додаток ВД), згідно якого вся сума отриманого доходу за 2018 рік у розмірі 432 727 431,00 грн звільнена від оподаткування в Україні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 30 січня 2020 року № згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України до Представництва «Емірейтс» застосовано штрафні санкції у сумі 528 600,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 02 січня 2020 року №1/1/26-15-05-06-01/26604706 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Представництва «Емірейтс» (код 26604706) з питань неподання звіту про контрольовані операції за 2018 рік» (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено неподання звіту про контрольовані операції за 2018 звітний рік.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані тим, що Представництво «Емірейтс» протягом 2018 року здійснювало виплату грошових коштів на користь нерезидента - материнської компанії Emirates Group (код 00000784), Об`єднані Арабські Емірати відповідно до банківських виписок на загальну суму 421 634 316,43 грн, що перевищує 10 мільйонів грн з контрагентом пов`язаною особою (за вирахуванням непрямих податків) та відповідає критерію визнання операцій контрольованими відповідно до абзацу третього підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України. Позивач подавав податкову звітність з податку на прибуток до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДПС у м. Києві «Розрахунок оподатковуваного прибутку та податку на прибуток постійного представництва нерезидента, що здійснюється податковим органом» за перевірений період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року позивачем задекларовано показники доходу, отриманого постійним представництвом, в сумі 432 727 431,00 грн. Відповідно до Відомостей про доходи (прибутки), звільнені від оподаткування на підставі міжнародного договору України, поданої до Розрахунку податку на прибуток постійного представництва нерезидента, визначеного шляхом застосування до суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7, позивачем задекларовано суму доходу від продажу квитків на міжнародні перевезення, здійснювані нерезидентом, в розмірі 432 727 431,00 грн. В ході перевірки встановлено що Представництво «Емірейтс» здійснювало протягом перевіреного періоду господарську діяльність з продажу квитків на міжнародні перевезення.

Листом ГУ ДПС у м. Києві від 29 січня 2020 року №15759/10/26-15-05-06-01 за наслідками розгляду заперечень за висновки акта перевірки заперечення залишено без задоволення, а висновки акта перевірки - без змін.

Рішенням ДПС України від 07 квітня 2020 року №12516/6/99-00-08-05-02-06 за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 30 січня 2020 року № скаргу залишено без задоволення, а вказане податкове повідомлення-рішення - без змін.

Вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що прийтято всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

За змістом п. 15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують, передають об`єкти оподаткування або провалять діяльність (операції), що с об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПК України зазначено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Приписами п.п. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України на платника податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановленими цим Кодексом та законами з митної справи.

Згідно з підпунктами 16.1.3, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів, подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Положеннями підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України передбачено засади визначення операцій контрольованими.

Відповідно до підпункту 39.4.1 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Так, положеннями підпункту 39.4.2 пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України визначено, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.

Форма та порядок складання звіту про контрольовані операції встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики.

Таким чином, платник податків зобов`язаний протягом встановленого строку подати звіт про контрольовані операції при здійснення ними у попередньому звітному році контрольованих операцій.

Згідно з пунктом 120.3 статті 120 Податкового кодексу України неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі: 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції; 1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції; 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.

Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов`язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Таким чином, у випадку неподання платником податків звіту про контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу контролюючим органом та не звільняє такого платника від обов`язку подання звіту про контрольовані операції.

Так, відповідно до підпункту 14.1.193 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постійне представництво - постійне місце діяльності, через яке повністю або частково проводиться господарська діяльність нерезидента в Україні, зокрема: місце управління; філія; офіс; фабрика; майстерня; установка або споруда для розвідки природних ресурсів; шахта, нафтова/газова свердловина, кар`єр чи будь-яке інше місце видобутку природних ресурсів; склад або приміщення, що використовується для доставки товарів, сервер.

З метою оподаткування термін «постійне представництво» включає будівельний майданчик, будівельний, складальний або монтажний об`єкт чи пов`язану з ними наглядову діяльність, якщо тривалість робіт, пов`язана з таким майданчиком, об`єктом чи діяльністю, перевищує шість місяців; надання послуг нерезидентом (крім послуг з надання персоналу), у тому числі консультаційних, через співробітників або інший персонал, найнятий ним для таких цілей, але якщо така діяльність провадиться (в рамках одного проекту або проекту, що пов`язаний з ним) в Україні протягом періоду або періодів, загальна тривалість яких становить більш як шість місяців, у будь-якому дванадцятимісячному періоді; резидентів, які мають повноваження: діяти від імені виключно такого нерезидента (проведення переговорів щодо суттєвих умов та/або укладення договорів (контрактів) від імені цього нерезидента), що призводить до виникнення у цього нерезидента цивільних прав та обов`язків; та/або утримувати (зберігати) запаси товарів, що належать нерезиденту, із складу яких здійснюється поставка товару від імені нерезидента, крім резидентів, що мають статус складу тимчасового зберігання або митного ліцензійного складу.

Постійним представництвом не є використання будівель або споруд виключно з метою зберігання, демонстрації або доставки товарів чи виробів, що належать нерезиденту; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою зберігання або демонстрації; зберігання запасів товарів або виробів, що належать нерезиденту, виключно з метою переробки іншим підприємством; утримання постійного місця діяльності виключно з метою закупівлі товарів чи виробів або для збирання інформації для нерезидента; направлення у розпорядження особи фізичних осіб у межах виконання угод про послуги з надання персоналу; утримання постійного місця діяльності виключно з метою провадження для нерезидента будь-якої іншої діяльності, яка має підготовчий або допоміжний характер.

Як убачається із матеріалів справи, Представництво "Емірейтс" зареєстрований відповідно до свідоцтва про реєстрацію від 04 лютого 2008 року №ПІ-4072 в Україні та є представництвом компанії Emirates Group, Об`єднані Арабські Емірати.

Разом з тим, підпунктом 141.4.7 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України виззначено, що суми прибутків нерезидентів, які провадять свою діяльність на території України через постійне представництво, оподатковуються в загальному порядку. При цьому таке постійне представництво прирівнюється з метою оподаткування до платника податку, який провадить свою діяльність незалежно від такого нерезидента.

У разі якщо нерезидент провадить свою діяльність в Україні та за її межами і при цьому не визначає прибуток від своєї діяльності, що ведеться ним через постійне представництво в Україні, сума прибутку, що підлягає оподаткуванню в Україні, визначається на підставі складення нерезидентом окремого балансу фінансово-господарської діяльності, погодженого з контролюючим органом за місцезнаходженням постійного представництва, з урахуванням вимог, визначених статтею 39 цього Кодексу.

У разі неможливості визначити шляхом прямого підрахування прибуток, отриманий нерезидентами з джерелом його походження з України, оподатковуваний прибуток визначається контролюючим органом як різниця між доходом та витратами, визначеними шляхом застосування до суми отриманого доходу коефіцієнта 0,7 з урахуванням вимог, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту ґ) підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, а саме: господарські операції (у тому числі внутрішньогосподарські розрахунки), що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні.

Згідно з абзацом третього підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм слідує, щзо господарські операції, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні, визнаються контрольованими за умови, якщо обсяг таких господарських операцій, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Матеріали справи свідчать, що під час перевірки контролюючим органом встановлено, що Представництво «Емірейтс» протягом 2018 року здійснювало виплату грошових коштів на користь нерезидента - материнської компанії Emirates Group, Об`єднані Арабські Емірати відповідно до банківських виписок на загальну суму 421 634 316,43 грн, що перевищує 10 мільйонів гривень з контрагентом пов`язаною особою (за вирахуванням непрямих податків) та відповідає вартісному критерію визнання операцій контрольованими відповідно до абзацу третього підпункту 39.2.1.7 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України.

Окрім того, позивачем подавалась податкова звітність з податку на прибуток «Розрахунок оподатковуваного прибутку на податку на прибуток постійного представництва нерезидента, що здійснюється податковим органом», в якій задекларовано за 2018 рік показники доходу, отриманого постійним представництвом в сумі 432 727 431,00 грн.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, доводи позивача щодо відсутністі у нього обов`язку подання звіту про контрольовані операції за 2018 рік, оскільки операції з перерахування коштів за продаж квитків не є господарськими, є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 39 ПК України, розрахунок річного доходу здійснюється відповідно до вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України.

Так, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

За приписами підпункту «а» підпункту 39.2.1.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Отже, законом не встановлено виключного переліку суб`єктів, якими може здійснюватися господарська діяльність та вказано визначальні ознаки її здійснення: діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

З матеріалів справи вбачається, що Представництво «Емірейтс» здійснило виплату грошових коштів на користь нерезидента - материнської компанії Emirates Group, Об`єднані Арабські Емірати на загальну суму 421 634 316,43 грн.

Разом з тим, позивач подавав Розрахунок оподатковуваного прибутку на податку на прибуток постійного представництва нерезидента, що здійснюється податковим органом, в якому задекларував за 2018 рік показники доходу, отриманого постійним представництвом в сумі 432 727 431,00 грн.

Таким чином, позивачем здійснювалась господарської діяльності на території України з метою отримання доходів, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезазначені господарські операції, здійснені позивачем є контрольованими згідно з підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.7 підпункту 9.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, а тому Представництво «Емірейтс» необхідно подавати звіт про контрольовані операції за 2018 рік.

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 30 січня 2020 року № винесене правомірно, а позовні вимоги Представництво «Емірейтс» нормативно та документально не підтверджуються.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Представництва "Емірейтс".

Разом з тим, доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченні на позовну заяву, з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Представництва "Емірейтс" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.