Справа № 460/18252/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 травня 2022 року м. Рівне №460/18252/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С"
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛД С» звернулось в суд з позовом до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2021 року за №UA204000/2021/000137/2 та визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204000/2021/000260.

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 18.01.2022 відкрито провадження у справі №460/18252/21. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені частиною другою статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач за наявності усіх необхідних документів звернувся до відповідача для здійснення митного оформлення імпортованого транспортного засобу - автобусу. У поданій декларації митна вартість позивачем була визначена за ціною договору (контракту) щодо транспортного засобу, який імпортується (основний метод). Проте, відповідачем протиправно, в порушення норм статті 57 Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість транспортного засобу, здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього було прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Вважає, що відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про існування у митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару. Відтак, застосування резервного методу для визначенні митної вартості товару є протиправним, а збільшення такої вартості порушує права позивача. З огляду на це, сторона позивача просила позов задовольнити повністю.

Згідно з відзивом на позовну заяву, сторона відповідача позов не визнала. В обґрунтування заперечень покликалася на те, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митниця володіла інформацією, яка призвела до сумнівів у правильності визначення митної вартості транспортного засобу. За таких підстав, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову в наданні додаткових документів. За наведеного сторона відповідача доводила, що оспорювані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України. З огляду на це, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідженням поданих суду письмових доказів судом встановлено наступне.

22.10.2021 між ТОВ «ГОЛД С», як покупцем та компанією SZTELLE AUTOMOBILE (Німеччина), як продавцем укладено договір 22/10/21, за умовами якого продавець продає, а покупець купує в Європейських країнах автотранспорт, а саме, марка: MAN, vin-код: НОМЕР_1 , вартість 7000,00 EUR. Договором передбачена 100% передоплата за товар впродовж 30 днів з дня його укладення. Пунктом 5.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється за рахунок продавця; витрати на поставку включаються до загальної вартості товару, який постачається до даному договору. Умови поставки: DAP-Рівне; товар доставляється своїм ходом або іншим засобом пересування до місця призначення представником продавця (п.3.1, п.3.2. договору).

Як встановлено судом ТОВ «ГОЛД С» дотрималось термінів оплати і 28.10.2021 сплатило на банківський рахунок компанії SZTELLE AUTOMOBILE 7000,00 EUR.

28.10.2021 продавцем товару було оформлено на ім`я покупця рахунок-фактуру (інвойс) (німецькою: Rechnung) №823/2021 на транспортний засіб MAN, vin-код: НОМЕР_1 , вартістю 7000,00 EUR.

09.11.2021 уповноваженою особою - декларантом позивача було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA204020/2021/284618, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Автобус пасажирський, міський, марки «MAN А37», модель «LIONS CITY», ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , загальна кількість сидячих місць, включаючи місце водія - 28, стоячих місць - 68, місце для сидіння інвалідів в колясці - 1 призначення: для використання на дорогах загального користування (для перевезення пасажирів), номер двигуна-н/в, тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів - 6871 см3, бувший у використанні, колісна формула 4x2, календарний рік виготовлення - 2007, модельний рік виготовлення - 2007». Відправник / експортер - SZTELLE AUTOMOBILE (Німеччина); країна відправлення / експорту: Німеччина; умови поставки: DAP- UA Рівне. Вартість товару визначена на рівні 7000 EUR (211418,20 грн.), за методом визначення митної вартості 1 (за ціною договору).

Для митного оформлення відповідачу було подано такі документи: рахунок - фактура (Rechnung) №823/2021 від 28.10.2021; декларація про походження товару (Declaration of origin) №823/2021 від 28.10.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 10.05.2007; платіжне доручення в іноземній валюті №(MUR) 13 №0410001 від 28.10.2021; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 22/10/21 від 22.10.2021; договір про надання послуг митного брокера №14/05 від 15.05.2020; митна декларація країни відправлення №21PL402010E1707639 від 05.11.2021.

Того ж дня, митницею направлено декларанту електронне повідомлення, в якому зазначено, що подані до митного оформлення документи містять неточності, а саме: «1.1.Згідно поданого інвойсу від 28.10.2021 №823/2021 продавцем товару є SZTELLE AUTOMOBILE. Разом з тим, в поданому до митного оформлення свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2007 № НОМЕР_2 власником товару є Braunschweiger Verkehrs-AG. При цьому, до митного оформлення не подано будь-яких документів щодо продажу товару від третьої особи, у тому числі договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. 1.2. У відповідності до виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2021 №22/10/21 до митного оформлення подано платіжне доручення від 28.10.2021 №(MUR) 13 у якому зазначено документом на підставі якого здійснено оплату за товар проформу від 22.10.2021. Однак дану проформу до митного оформлення не подано. Також подане платіжне доручення не містить реквізитів підпису та печатки банку. 1.3. До митного оформлення надано копію експортної МД країни відправлення від 05.11.2021 №21PL402010E1707639. При перевірці автентичності МД за номером MRN на сайті https./еc.europa.eu/ інформацію про МД, яка задовольняла б запит не знайдено, що ставить під сумнів існування такого документу. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов- придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб». Також в повідомленні вказано, що митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, а саме вказано на те, що цінова інформація згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби - 8307,73 EUR. За наведеного зазначено про необхідність надати: висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу; виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товару; договір (угоду, контракт ) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів за увесь маршрут перевезення, які можливо поширити на заявлену партію товару відповідно до частини другої статті 53 МКУ, з урахуванням положень передбачених графою 20 Розділу III «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України №599 від 24.05.2012; проформу від 22.10.2021 зазначену у платіжному дорученні від 28.10.2021 № (MUR) 13.

У відповідь на вказаний запит декларантом позивача повідомлено, що додаткові документи надаватися не будуть.

10.11.2021 Рівненською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2021/000137/2 по митній декларації №UA204020/2021/284618, за яким митну вартість автобуса пасажирського, міського, марки «MAN» модель «LIONS CITY», ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 збільшено з 7000,00 EUR до 8250,00 EUR.

В обґрунтування вказаного рішення (графа 33) зазначено: «I. Mитна вартість імпортованого товару не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки: 1) при проведені контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до статті 54 МКУ, необхідно зазначити, що подані декларантом до митного оформлення товарів документи містять неточності: 1.1.Згідно поданого інвойсу від 28.10.2021 №823/2021 продавцем товару є SZTELLE AUTOMOBILE. Разом з тим, в поданому до митного оформлення свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2007 № НОМЕР_2 власником товару є Braunschweiger Verkehrs-AG. При цьому, до митного оформлення не подано будь-яких документів щодо продажу товару від третьої особи, у тому числі договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається. 1.2.У відповідності до виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 22.10.2021 №22/10/21 до митного оформлення подано платіжне доручення від 28.10.2021 (MUR) 13, у якому зазначено документ на підставі якого здійснено оплату за товар проформу від 22.10.2021. Однак дану проформу для митного оформлення не подано. Також подане платіжне доручення не містить реквізитів підпису та печатки банку. 1.3.До митного оформлення надано копію експортної МД країни відправлення від 05.11.2021 №21PL402010E1707639.При перевірці автентичності МД за номером MRN на сайті https:/ec.europa.eu/ інформацію про МД, яка задовольняла б запит не знайдено, що ставить під сумнів існування такого документа. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб. 2.) Не надано додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право впевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положенням статті 17 угоди про застосування статті VII ГААТ/CОТ від 1994р. II. Митниця володіє інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та наявності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні відомості щодо складових митної вартості товарів: 1.Цінова інформація згідно бази даних ЄАІС Держмитслужби: МД від 21.10.2021 №UA205140/2021/076038 - 8250 EUR/шт, МД від 05.10.2021 №UA209180/2021/045964 - 8307,73 EUR/шт. 2. Цінова інформація сайту https://mobile.de: мінімальна вартість аналогічного транспортного засобу за технічними характеристиками та роком виготовлення становить 9900 євро нетто (без ПДВ) та 11781 євро брутто (з ПДВ).».

Таким чином у рішенні зазначено, що митну вартість автобусу визначено на основі раніше визнаних митним органом вартостей, а саме згідно МД від 21.10.2021 №UA205140/2021/076038 - 8250 EUR х 30,2026 (курс валютиUAN/EUR) = 249171,45 грн. за шостим резервним методом визначення митної вартості.

З урахуванням цього, Рівненською митницею винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204000/2021/000260, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UA204020/2021/284618 від 09.11.2021. У картці відмови роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме приведення рівня митної вартості у відповідність до рішення про визначення митної вартості.

Відповідно до цього, декларантом позивача подано до митного оформлення МД №UA204020/2021/286603, за якою товар випущено у вільний обіг під фінансову гарантію декларанта. При цьому, в такій митній декларації, код визначення методу митної вартості в графі 43 - визначено як «1/6», а в графах 47-48 наведено подробиці розрахунків, які свідчать, що позивач не погодився з резервним методом визначення митної вартості і з самою митною вартістю.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини четвертої статті 54 Митного кодексу України перебачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

В силу вимог частини шостої цієї ж статті, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

А за правилами частини сьомої цієї статті, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, то заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою-другою статті 53 Митного кодексу України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

В силу вимог частини п`ятої цієї статті, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За правилами частини першої статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною десятою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Частиною одинадцятою статті 58 Митного кодексу України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Частиною дев`ятою статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові, але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності у нього небезпідставних підозр з приводу достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівiв у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли:

- або надані декларантом документи містять розбіжності,

- або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари,

- або наявні ознаки підробки.

Відповідно, наведені норми зобов`язують митний орган зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми, чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, випробовування додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості товарів.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, митним органом при визначенні митної вартості товарів у графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі:

- неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу);

- невірно проведений розрахунок митної вартості;

- невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу;

- надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів UA204000/2021/000137/2 від 10.11.2021 відповідачем зазначено, що у поданих документах виявлені окремі неточності, а саме: 1). згідно поданого інвойсу від 28.10.2021 №823/2021 продавцем товару є SZTELLE AUTOMOBILE, в той час як в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 10.05.2007 № НОМЕР_2 власником товару є Braunschweiger Verkehrs-AG; 2). до митного оформлення подано платіжне доручення від 28.10.2021 (MUR) 13, у якому зазначено документ на підставі якого здійснено оплату за товар проформу від 22.10.2021, яку для митного оформлення не подано; 3). надано копію експортної МД країни відправлення від 05.11.2021 №21PL402010E1707639, якої немає на сайті https:/ec.europa.eu/.

Зазначені висновки рішення суд оцінює критично з огляду на таке.

Так, відповідно до німецького законодавства, для уникнення подвійної оплати ПДВ при купівлі автомобіля, потрібно оформити покупку належним чином з продавцем, який: 1) повинен бути платником ПДВ у країні, в якій веде свою діяльність, 2) покупець повинен бути не резидентом цієї країни. Якщо в оголошенні вартість на автомобіль складається з двох цін NETTO і BRUTTO, то береться нижча ціна, в іншому випадку, при наявності лише ціни BRUTTO повернути ПДВ не вдасться, так-як продавцем виступає приватна особа яка не веде діяльність з продажу автомобілів, а лише має намір позбавитись свого власного автомобіля. У Німеччині правила щодо переоформлення автомобіля при покупці чи продажу, наступні: здійснити оплату за автомобіль у готівковій чи без готівковій формі на основі договору купівлі-продажу, інвойсу, фактури чи іншого документа; звернутись на митницю при перетині кордону для оформлення експортної декларації; перетнути кордон по спеціальній смузі для вантажних автомобілів і поставити відмітку в експортній декларації. Якщо пройти усі ці етапи, то продавцю в електронному вигляді приходить повідомлення про те що автомобіль покинув межі країни і платити податок на додану вартість він вже не зобов`язаний. А тому, для уникнення подвійного оподаткування ПДВ, приватні особи у Німеччині здійснюють продаж автомобілів через торгові майданчики, які мають статус юридичної особи та є платниками ПДВ. Відповідно і відправником транспортного засобу у митній декларації зазначається представник торгового майданчика, оскільки саме юридичній особі на підставі експортної декларації буде відшкодовано суму ПДВ з вартості продажу. Таким чином, відповідні розбіжності у поданих до митного оформлення документах мають логічне пояснення і жодним чином не свідчать про фіктивність операції з придбання позивачем автобуса.

Крім цього, правила переоформлення в іноземній країні права власності на вживані транспортні засоби, жодним чином не можуть ставити під сумнів відповідні правочини щодо переходу права власності та такі транспортні засоби. Більше того, реєстраційні документи на транспортний засіб не можуть впливати на рівень митної вартості транспортного засобу, позаяк вони жодним чином не стосуються числових значень вартості товару.

Більше того, при купівлі автобусу 28.10.2021 від офіційного державного органу Німеччини було отримано Страхове підтвердження №H3RMUM2, номер страхового полісу 21К452161, яке підтверджує страхування відповідальності автотранспортних засобів за короткостроковими номерними знаками ( 5 днів) з червоним номерним знаком. Ця страхова картка, яка видана HDI Global Specialty SE у Гановері, Німеччина, дійсна для Німеччини, Польщі, України та інших країн, і підтверджує, що SZTELLE AUTOMOBILE є легальним і належним продавцем товару - автобусу MAN, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Що стосується твердження митниці про ненадання декларантом рахунку-проформи від 22.10.2021, то слід зауважити, що відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); а якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Оскільки товар заявлений до розмитнення був об`єктом купівлі-продажу, що підтверджується договором №22/10/21/1 від 22.10.2021, то на виконання вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України митному органу було надано інвойс №823/2021 від 28.10.2021 та платіжне доручення (MUR) 13 від 28.10.2021. Вказані документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості транспортного засобу.

Та обставина, що в графі «деталі платежу» платіжного доручення (MUR) 13 від 28.10.2021 банківською установою зазначено «№PRO FORMA DD 22.10.2021», пояснюється тим, що 27.10.2021 ТОВ «ГОЛД С» в Рівненській філії АТ КБ «ПриватБанк» було погоджено Імпортний договір № PRO FORMA від 22.10.2021 на купівлю валюти в розмірі 7000 євро з метою придбання транспортного засобу - автобуса пасажирського, міського, марки «MAN», модель «A37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в іноземного контрагента юридичної особи SZTELLE AUTOMOBILE (Німеччина). При цьому, банку було повідомлено всі деталі платежу, в тому числі і ті, які дозволяли однозначно ідентифікувати транспортний засіб, за який вноситься оплата у валюті (по ідентифікаційному номеру - номеру шасі). Натомість банківською установою до відповідної графи платіжного доручення в іноземній валюті внесено відповідний мінімум інформації, що в той же час не ставить під сумнів ні сам банківський переказ, ні відповідне призначення таких коштів. Саме платіжне доручення в іноземній валюті містить печатку AT КБ «ПРИВАТБАНК» (Північно-Західне відділення банку № 8).

Що стосується копії експортної МД країни відправлення від 05.11.2021 №21PL402010E1707639 - то це лише додатковий, а не основний документ, який може за наявності надаватись декларантом для підтвердження митної вартості товару, і та обставина, що дана декларація не знайдена на сайті https:/ec.europa.eu/ не доводить її фіктивність.

Відтак усі зауваження митного органу є повністю надуманими і безґрунтовними.

Жодних інших зауважень у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів відповідачем зазначено не було.

В той же час судом жодних розбіжностей в документах, які подавались позивачем до митного оформлення товару, не виявлено. Навпаки усі документи складені належним чином, узгоджуються між собою і відображають усі необхідні показники числових значень митної вартості товару.

Що стосується не зазначених у графі 33 оскаржуваного позивачем рішення про коригування митної вартості товарів та висловлених лише у відзиві на позов зауважень митного органу, то вони також повністю спростовані в ході судового розгляду.

Так, відповідачем у відзиві зауважено, що пункт 3.2. договору від 22.10.2021 передбачає доставку товару представником продавця на умовах DАP Рівне, в той час як в CMR у графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» зазначено ТОВ «ГОЛД С», що свідчить про понесення витрат на перевезення саме позивачем, які до митної вартості не включено.

В той же час, пункт 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 22/10/21 від 22.10.2021 передбачає, що товар доставляється своїм ходом або іншим засобом пересування до місця призначення. При цьому, пунктом 5.1. договору визначено, що поставка товару здійснюється за рахунок продавця і витрати на поставку включаються до загальної вартості товару, який постачається згідно умов даного договору. У міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) зазначено адресу відправника SZTELLE AUTOMOBILE, адресу перевізника та одержувача (ТОВ «ГОЛД С») автобуса марки «MAN», модель «А37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер WMAA37ZZX7R004099, інвойс №823/2021 від 22.10.2021. Відповідно, жодних розбіжностей з умовами поставки не виявлено. Відповідачем не заперечується, що згідно інвойсу від 28.10.2021 № 823/2021 предметом купівлі-продажу є автобус MAN LIONS CITY, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , вартість якого складає 7000 євро і в таку вартість входить ціна доставки. Відповідно, жодних даних про понесення позивачем додаткових видатків, які підлягають включенню в митну вартість імпортованого товару, відповідачем насправді не зібрано.

Також Рівненською митницею у відзиві зазначено, що у поданій до митного оформлення експортній МД від 05.11.2021 №21PL402010E1707639 є інформація про ціну товару 26965,00, яка суперечить інформації зазначеній митним органам України, і крім того, у графі 15 «Країна відправлення» МД від 09.11.2021 №UA1/284618 зазначено Німеччина, а у графі 15 експортної МД Польща.

Разом з тим, в експортній електронній декларації МД від 05.11.2021 №21PL402010E1707639 зазначено адреси продавця SZTELLE AUTOMOBILE та покупця ТОВ «ГОЛД С», марку автобуса «MAN», модель «А37 LIONS CITY», ідентифікаційний номер WMAA37ZZX7R004099, тощо. Ця електронна декларація засвідчує, що автобус MAN, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , доставлявся до Покупця водієм ОСОБА_1 за довіреністю №39 від 20.10.2021, виданою ТОВ «ГОЛД С» (при цьому, ОСОБА_2 (паспорт НОМЕР_3 ) не є представником покупця, відтак не доставляв товар до місця призначення). Автобус виїжджав своїм ходом через країну Євросоюзу - Польщу до України і оскільки експортна електронна декларація видавалась в Польщі, то вартість автобуса вказано в польських злотих за курсом до євро - 26965,00. Таким чином, жодних розбіжностей немає.

Що стосується технічного паспорту № H-K-N-303/21-00002, виданого у Німеччині, де власником автобуса з 30.10.2021 (після придбання 28.10.2021 позивачем) зазначено ОСОБА_3 , то це пояснюється тим, що ТОВ «ГОЛД С» 20.10.2021 видало водію ОСОБА_1 Довіреність за № 39 на отримання від іноземного контрагента SZTELLE AUTOMOBILE автобуса «MAN», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у кількості однієї одиниці. У Документ про реєстрацію транспортного засобу з короткостроковим номерним знаком № НОМЕР_4 , вписано прізвище водія ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), оскільки транзитний реєстраційний номер НОМЕР_5 , який записаний в технічному паспорті, видається на прізвище водія, що буде доставляти транспортний засіб від продавця до покупця. Свідоцтво про тимчасову реєстрацію видано 30.10.2021 в ОСОБА_6 і було дійсне 5 днів по 03.11.2021, що підтверджено записом в Документі про реєстрацію транспортного засобу з короткостроковим номерним знаком № НОМЕР_4 . При цьому, в графі С.4с цього документа міститься запис: «Власник реєстраційного документа транспортного засобу не вважається власником транспортного засобу». При цьому у Німеччині а порушення правил дорожнього руху несе відповідальність не перевізник (юридична особа), а фізична особа, яка здійснює перевезення і саме тому транзитний номер видається на фізичну особу, яка буде керувати транспортним засобом.

Описки і опечатки в договорі взагалі не впливають на суть правовідносин.

Більше того, висловлені відповідачем під час судового розгляду справи зауваження взагалі не можуть бути взяті до уваги судом, як і інші доводи сторони відповідача, з огляду на те, що вони не були покладені в основу оспорюваного рішення.

Така позиція суду в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постановах від 06.02.2018 по справі №804/11813/13-а та від 24.01.2019 по справі №821/1697/17.

Так, Верховним Судом зауважено, що дослідження судом обставин, які не були досліджені митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів, є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість митного органу, а тому суперечить частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також не відповідає конституційному принципу розподілу влад. Отже, суд не має права досліджувати обставини, які не були предметом дослідження митного органу при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів. В свою чергу, митний орган не може посилатися на ті підстави, які не були покладені в основу рішення про коригування митної вартості товарів. Також відповідно до змісту частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Враховуючи вимоги вказаної норми, повідомлення відповідачем на стадії судового оскарження інших підстав невизнання заявленої декларантом митної вартості, ніж ті, що були зазначені в його рішенні про коригування митної вартості, не може бути причиною виникнення сумніву у задекларованій митній вартості товару, оскільки під час здійснення митного оформлення товару та прийняття рішення про коригування митної вартості вони не були заявлені.

Що стосується доводів відповідача про те, що митниця володіла інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів, а саме стосовно цінової інформації в ЦБД ЄАІС Держмитслужби, де фігурує митна декларація від від 21.10.2021 №UA205140/2021/076038 в якій визнана митна вартість аналогічно товару становить - 8250 EUR, то суд зазначає, що інформація щодо вартості аналогічних товарів не може бути самостійною підставою для витребування митним органом додаткових документів з метою підтвердження заявленої митної вартості, якщо при цьому подані до митного оформлення разом з митною декларацією документи не містять розбіжностей, ознак підробки та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, митний орган при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, має діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в інформаційних системах мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Крім того на підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення.

Так, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Більше того, суду взагалі не надано копії митної декларації від 21.10.2021 №UA205140/2021/076038, яка взята за основу для визначення митної вартості відповідного товару імпортованого позивачем і зазначена, як підстава виникнення сумнівів у правильності визначення позивачем митної вартості товару за митною декларацією №UA204020/2021/ 284618, що не дозволяє суду оцінити ідентичність товару (за маркою автобуса, моделлю, виробником, роком випуску, тощо) та співставність умов поставки.

Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на умови поставки та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Натомість в оскаржуваному рішенні про коригування митний орган обмежився лише тим, що прирівняв ціну одного товару до іншого і жодним чином не обґрунтував своє рішення.

За наведеного спірне рішення не відповідає вимогам обґрунтованості.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскарженого рішення про коригування митної вартості і похідного від нього рішення - картки відмови у прийнятті митної декларації.

Також суд зауважує на тому, що відповідно до частини другої статті 57 Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Частиною третьою статті 57 Митного кодексу України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 57 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

З даного приводу суд зазначає, що рішення №UА204000/2021/000137/2 не містить опису неможливості застосування методів визначення митної вартості товару почергово, а лише містить загальне формулювання щодо неможливості їх почергового використання.

Таким чином, стороною відповідача не надано жодного доказу на підтвердження тому, що зазначена процедура взагалі проводилась, як і тому, що ним здійснювався саме послідовний вибір методу.

За правилами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

А в силу вимог частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що Рівненською митницею не доведено існування обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару у митній декларації №UA204000/2021/000137/2 від 10.11.2021, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено.

З огляду на наведене, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UА204000/2021/000137/2 від 10.11.2021 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2021/000260 не відповідають критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушують права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідних рішень суб`єкта владних повноважень.

За усього наведеного, позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Враховуючи положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД С» до Рівненської митниці задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 10 листопада 2021 року за №UA204000/2021/000137/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204000/2021/000260.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛД С» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4540,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненської митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 09 травня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОЛД С" (вул. Гагаріна, 30, м. Рівне, 33022, ЄДРПОУ/РНОКПП 38610592)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м.Рівне, 33022, ЄДРПОУ/РНОКПП ВП 43958370)

Суддя Н.В. Друзенко