Справа № 380/4003/20
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/4003/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), -

встановив:

До суду надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , далі позивач) до Головного управління ДПС у Львівській області (адреса:79003, Львівська обл., с. Львів, вул. Стрийська, 35, далі відповідач) у якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 74006,32 грн.;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 22137,09 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.01.2020 відповідачем на підставі акта перевірки від 21.12.2019 №753/33.6-3/ винесено рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 9692,76 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 11068,55 грн. а також вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- в розмірі 74006,32 грн. та №Ф- в розмірі 22137,09 грн. 03.02.2020 позивачем до ДПС України подано скаргу про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф- та №Ф- та вказаних рішень про застосування штрафних санкцій. 05.03.2020 ДПС України винесла рішення, яким вирішила вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 №Ф- та №Ф- скасувати та вважати відкликами з дня прийняття даного рішення, а рішення про застосування штрафних санкцій залишити без змін. Проте, 20.04.2020 позивачем отримано нові вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 74006,32 грн. та №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 22137,09 грн. Позивач вважає, що такі вимоги є протиправними та підлягають скасуванню з огляду на наступне. Вказує на відсутність порушення позивачем п.1 ч.4 абз.1, п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2, 8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» із змінами і доповненнями. Відповідно, вважає, що вимога про сплату боргу №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 74006,32 грн. виставлена позивачу неправомірно. Також вважає, що відсутні порушення позивачем п.7.1 ст.7 та п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» із змінами і доповненнями у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 щодо заниження єдиного внеску на суму 22137,09 грн. Відповідно, вважає, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 14.04.2020 в розмірі 22137,09 грн. виставлена відповідачем неправомірно. Тому, просить позов задоволити.

07.07.2020 до суду надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Позиція відповідача викладена у відзиві, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. За результатами документальної планової виїзної перевірки встановлено порушення вимог ч.2 ст.6, п.1,2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8, ч.2, 8 ст.9Закоун №2464, а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн., у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску. Також перевіркою позивача встановлено порушення п.1 ч.4 ст.1, абз. 1 п.2 ч.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2,8 ст. 9 Закону №2464, донараховано єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн., а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок за рахунок заниження заробітної плати нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) за роботу у вихідні та святкові дні, в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 22137,09 грн. Вказує, що спірні вимоги винесені з дотриманням вимог Закону №2464, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

20.08.2020 від відповідача надійшли письмові пояснення.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила з підстав, наведених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою від 27.05.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання.

Ухвалою від 16.09.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №380/3095/20.

Ухвалою від 08.07.2021 поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 12.04.2022, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання відповідача задоволено, допущено заміну відповідача Головного управління ДПС у Львівській області () на правонаступника Головне управління ДПС у Львівській області (ЄДРПОУ ВП 43968090).

Ухвалою від 12.04.2022, занесеною до протоколу судового засідання, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники прави посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 07.04.2005 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку, за результатами якої складено Акт № 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21.12.2019.

За результатами проведеної перевірки встановлено такі порушення.

1) п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 п а п. 176.1 ст. 176, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями за неналежне ведення та перекручення книг обліку доходів і витрат;

2) п. б п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не відображено у податковій звітності суми нарахованого та виплаченого доходу фізичним особам-підприємцям фізичним особам податкового розрахунку за формою 1ДФ за 2016-2018 роки;

3) п. 167.1 ст. 167, п. 177.1, п. 177.2, пп. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № № 2755-VI із змінами і доповненнями донараховано податок на доходи фізичних осіб суб`єктів підприємницької діяльності на загальну суму 60550,62 грн, в тому числі за 2017 на 18753, 78 грн, за 2018 на загальну суму 41796,84 грн;

4) п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із змінами і доповненнями, донараховано єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн;

5) п. 2 ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 донараховано єдиного внеску на суму 22137,09 грн;

6) пп. 14.1.195 пп. 14.1.122, п. 14.1 ст. 14, пп. 163.1 ст. 163, пп. 164.1, пп 164.2.1 пп. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п. 168.1, ст. 168, п. 167.1 ст. 167, п. 171.1, п. 171.2 а ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № № 2755-VI із змінами і доповненнями сума податку на доходи фізичних осіб, що підлягає нарахуванню та сплаті становить 18070,70 грн;

7) пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 № 71-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи в результаті чого донараховано військового збору за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на загальну суму 5045,90 грн, зокрема за 2017 рік на суму 1562,82 грн, за 2018 рік - 3483,07 грн;

8) п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами і доповненнями, встановленими Законом України від 31.07.2014 № 1621 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів не нараховано та не сплачено до бюджету військового збору у розмірі 1505,89 грн з доходу у вигляді зарплати;

9) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, пп. б п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5. п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.3 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10, ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № № 2755-VI із змінами і доповненнями та встановлено заниження податкового зобов`язання по ПДВ на загальну суму 151722,19 грн, в тому числі за вересень 2017 в сумі 33730,00 грн, за жовтень 2017 в сумі 3666,67 грн, за листопад 2017 у сумі 833,33 грн, за грудень 2017 у сумі 3166,67 грн, за січень 2018 у сумі 5386,65 грн, за лютий 2018 у сумі 4310,95 грн, за березень 2018 у сумі 4783,33 грн, за квітень 2018 у сумі 4200,00 грн, за травень 2018 у сумі 5583,33 грн, за червень 2018 у сумі 9000 грн, за липень 2018 у сумі 5050 грн, за серпень 2018 у сумі 2043,33 грн, за жовтень 2018 у сумі 1500 грн, за листопад 2018 у сумі 2500 грн, за грудень 2018 у сумі 65967,92 грн,

що призвело до:

- заниження суми ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті (значення р. 18 декларації) на 77105,18 грн, в тому числі за вересень 2017 в сумі 33730,00 грн, за листопад 2017 у сумі 4500,00 грн, за грудень 2017 у сумі 3166,67 грн, за січень 2018 у сумі 5386,65 грн, за лютий 2018 у сумі 4310,95 грн, за березень 2018 у сумі 4783,33 грн, за квітень 2018 у сумі 4200,00 грн, за травень 2018 у сумі 3719,33 грн, за грудень 2018 у сумі 13308,25 грн;

- завищення суми від`ємного значення, що включається до складу податкового кредиту поточного (звітного) періоду (значення р. 21 декларації) на суму 74617,00 грн в тому числі за грудень 2018 року на 74617,00 грн;

10) порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених статтею 201 Кодексу. Зокрема, ФОП ОСОБА_2 не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні за вересень 2017 (за період з 13.09.2017 по 31.12.2018) на загальну суму 151722,19 грн, в тому числі за вересень 2017 в сумі 33730,00 грн, за жовтень 2017 в сумі 3666, 67 грн, за листопад 2017 в сумі 833,33 грн, за грудень 2017 в сумі 3166, 67 грн, за січень 2018 в сумі 5386,65 грн, за лютий 2018 в сумі 4310,95 грн, за березень 2018 в сумі 4783,33 грн, за квітень 2018 в сумі 4200,00 грн, за травень 2018 в сумі 5583,33 грн, за червень 2018 в сумі 9000,00 грн, за липень 2018 в сумі 5050,00 грн, за серпень 2018 в сумі 2043,33 грн, за жовтень 2018 в сумі 1500,00 грн, за листопад 2018 в сумі 2500,00 грн, за грудень 2018 в сумі 65967,92 грн. Відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 120-1 Податкового кодексу України;

11) пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (зі змінами і доповненнями) - не подано податкову декларацію по податку на додану вартість за вересень 2017 року.

На підставі вказаного Акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020:

- № на підставі виявленого порушення п.1 ч.4 ст.1, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, п.5ст.8, п.2,8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями і за наслідками якої донараховано 74006,32 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі п.3 ч.11 ст.25 вказаного Закону застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 9692,76 грн.;

- № на підставі виявленого порушення п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами і доповненнями і за наслідками якої донараховано 22137,09 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, на підставі п.3 ч.11 ст.25 вказаного Закону застосовано до позивача штрафні санкції в розмірі 11068,55 грн.

Окрім того, 23.01.2020 відповідачем виставлено вимоги про сплату боргу (недоїмки):

- №Ф- на 22137,098 грн.;

- №Ф- на 74006,32 грн.

Позивачем, 03 лютого 2020 року подано до Державної податкової служби України скаргу про скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 №Ф-, №Ф-, рішень про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 року №, №.

Державна податкова служба України, 05 березня 2020 року (ДПС) винесла Рішення про результати розгляду скарги за № 8464/6/99-00-08-06-01-06, згідно з яким вирішив вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 23.01.2020 №Ф-, №Ф- ГУ ДПС у Львівській області скасувати та вважати відкликаними з дня прийняття даного рішення, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 №, № ГУ ДПС у Львівській області залишено без змін, скаргу фізичної особи підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Львівській області винести та направити нові вимоги, з урахуванням викладеного, у відповідності до вимог чинного законодавства.

14.04.2020 Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено вимоги про сплату боргу (недоїмки):

- №Ф- на 22137,09 грн.;

- №Ф- на 74006,32 грн.

Позивач не погодився із висновками контролюючого органу щодо виявлених порушень та винесених контролюючим органом вимог про сплату боргу (недоїмки) і звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Судом встановлено, що спірні вимоги про сплату боргу винесені на підставі висновків акта перевірки 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21.12.2019, а саме щодо:

- порушення вимог п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування донараховано єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн., - а саме не нараховано та не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2018 роки на загальну суму 74007,32 грн., у зв`язку з заниженням суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою для нарахування єдиного внеску;

- порушення вимог п. 2 ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 донараховано єдиного внеску на суму 22137,09 грн., - а саме, не нараховано та не сплачено позивачем єдиний внесок за рахунок заниження заробітної плати нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту) за роботу у вихідні та святкові дні, в результаті чого донараховано єдиний внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 22137,09 грн.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регламентовано приписами Закону № 2464-VI.

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464-VI встановлено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписами пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI передбачено, що платниками ЄВ є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно із пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI платник ЄВ зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати ЄВ.

База нарахування ЄВ визначається положеннями статті 7 Закону № 2464-VI.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI ЄВ нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума ЄВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Абзацом 1 частини 5 статті 8 Закону № 2464-VI встановлено, що ЄВ для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування ЄВ.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI податкові органи мають право проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату ЄВ, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. Документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Пунктом 6 частини 1 статті 13 Закону № 2464-VI передбачено право податкових органів застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відтак, базою нарахування ЄВ для фізичної особи підприємця, який перебуває на загальній системі оподаткування, є сума доходу (прибутку), отриманого від його діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно із приписами пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України (далі ПК) об`єктом оподаткування таким податком є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону № 2464-VI, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно ч.8 ст.9 Закону № 2464-VI , платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI,недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.2 Розділу УІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом МФ України від 20.04.2015 №449 (далі Інструкція №449), у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п.3 Розділу УІ Інструкції №449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Згідно п.4 Розділу УІ Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та донарахування єдиний внесок за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до матеріалів справи, висновки контролюючого органу у цій частині обґрунтовуються тим, що позивачем було занижено загальний оподаткований дохід на загальну суму 336 392,34 грн за рахунок невключення до нього грошових коштів, що надійшли на його рахунки від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 із призначенням платежу дебіторська заборгованість згідно актів звірки.

Позивач вважає такі висновки відповідача безпідставними з огляду на те, що від зазначених контрагентів позивача у період 2017-2018 років на його розрахункові рахунки надходили кошти на виконання договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. При цьому ними були допущені помилки при заповненні реквізитів платіжних доручень, а саме в частині реквізиту кожного з платіжних доручень призначення платежу помилково зазначено дебіторська заборгованість згідно акту звірки замість поворотна фінансова допомога згідно договору від…, які у подальшому були ними уточнені.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Питання надання платниками податків документів до перевірки врегульовано статтею 85 ПК, пунктом 85.2 якої передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до приписів пункту 44.6 статті 44 ПК у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно із положеннями пункту 44.7 статті 44 у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Як свідчать матеріали справи, під час перевірки контролюючим органом ФОП ОСОБА_1 було надано довідки про суми дебіторської та кредиторської заборгованості, відповідно до яких дебіторська заборгованість станом на 01 січня 2017 року, 01 січня 2018 року та 31 грудня 2018 року по розрахунках з покупцями відсутня.

Окрім того, під час перевірки договорів № 2017/02 від 01 травня 2017 року, № 2017/01 від 01 лютого 2017 року, № 2017/03 від 01 серпня 2017 року про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги між позивачем та ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , а також листів-уточнень про виправлення допущених помилок у реквізитах платіжних доручень надано не було, як і документів про отримання поворотної фінансової допомоги.

При цьому суд критично ставиться до фактичної можливості систематичного допущення аналогічної помилки про оформленні кількох десятків платіжних доручень трьома різними суб`єктами підприємницької діяльності при перерахуванні коштів позивачу у різний час впродовж 2017-2018 років.

Водночас, Акт перевірки № 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21 грудня 2019 року містить підпис позивача під тим, що надані ним первинні документи, які використані при проведенні перевірки, достовірні і додаткових (інших) документів, що свідчать про діяльність суб`єкта господарювання за період, що перевірявся, немає.

При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які пояснення щодо того, чому ФОП ОСОБА_1 з урахуванням приписів пунктів 44.6 та 44.7 статті 44 ПК не надав необхідні первинні документи контролюючому органу до прийняття оспорюваних рішень.

Підсумовуючи викладене, на переконання суду, висновки контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог п. 1 ч. 4 ст. 1, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, ст. 8, п. 2, п. 8 ст. 9 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та донарахування єдиного внеску за 2017-2018 роки на загальну суму 74006,32 грн., є обґрунтованими.

Також, суд зауважує, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №380/2418/20 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 № , від 23.01.2020 № винесеного на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21.12.2019, у якій досліджувались обставини щодо заниження загального оподатковуваного доходу на загальну суму 336392,34 грн за рахунок не включення до нього грошових коштів, що надійшли на рахунки позивача від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 .

У цій частині відмовлено в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020 у справі № 380/2418/20 встановлено обставини щодо заниження ФОП ОСОБА_1 загального оподатковуваного доходу на загальну суму 336392,34 грн за рахунок не включення до нього грошових коштів, що надійшли на рахунки позивача від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , яка набрала законної сили, а тому така, у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України, має преюдиційне значення у розглядуваних спірних правовідносинах.

Аналогічні висновки з приводу спірного питання викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №380/3095/20 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21.12.2019, у якій досліджувались обставини щодо заниження загального оподатковуваного доходу на загальну суму 336392,34 грн за рахунок не включення до нього грошових коштів, що надійшли на рахунки позивача від ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 .

З огляду на вищенаведене, підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф- судом не встановлено.

Щодо висновків контролюючого органу про порушення позивачем п. 2 ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 01.01.2016 по 31.12.2018 та донарахування єдиного внеску на суму 22137,09 грн., суд зазначає наступне.

Суть публічно-правового спору, що розглядається, у цій частині зводиться до перевірки обґрунтованості висновків ГУ ДПС про заниження позивачем ЄВ на суму 22137,09 грн за рахунок не включення до бази нарахування ЄВ подвійної денної ставки заробітної плати залучених до роботи у вихідні дні двох працівників за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 100392,76 грн.

Абзацом 3 пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками ЄВ є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI, яка визначає базу нарахування ЄВ, такий нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Таким чином, на переконання суду, для визначення бази нарахування ЄВ у випадку, що розглядається, визначальною обставиною є визначення суми нарахованої ФОП ОСОБА_1 кожній застрахованій особі заробітної плати у період, що підлягав перевірці.

При цьому контролюючим органом у ході перевірки було зроблено висновок про те, що ФОП ОСОБА_1 не проведено нарахування доходу працівникам за роботу у вихідні та святкові дні з врахуванням подвійної денної ставки за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року двох працівників на загальну суму 100 392,76 грн.

Водночас, будь-яких доказів наявності спору між ФОП ОСОБА_1 та найманими ним працівниками щодо розміру нарахування та виплати заробітної плати матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку про передчасність висновку контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 нарахування, обчислення та сплати ЄВ на суму 22137,09 грн, оскільки такий нараховується на суму вже нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції (VastbergataxiAktiebolagandVulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що …адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень.

Окрім того, суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі Федорченко та Лозенко проти України (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом, тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

З огляду на вищенаведене, висновки контролюючого органу про порушення позивачем п. 2 ст. 6, п. 7.1 ст. 7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є необґрунтованими.

Також, суд зауважує, що Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 380/2418/20 за адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 23.01.2020 № , від 23.01.2020 № винесеного на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ НОМЕР_1 від 21.12.2019, у якій досліджувались обставини щодо заниження позивачем ЄВ на суму 22137,09 грн за рахунок не включення до бази нарахування ЄВ подвійної денної ставки заробітної плати залучених до роботи у вихідні дні двох працівників за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року на загальну суму 100392,76 грн.

У цій частині задоволено позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.10.2020, яка набрала законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні висновки з приводу спірного питання викладені в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021 у справі №380/3095/20 у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, винесених на підставі Акта перевірки № 753/33.6-3/ від 21.12.2019.

З огляду на вищенаведене, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф- є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.04.2020 №Ф-.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області адреса:79003, Львівська обл., с. Львів, вул. Стрийська, 35, ЄДРПОУ ВП 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) 480,72 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна