Справа № 932/10430/20
Суддя: Цитульський В. І.
Дата ухвалення: 2022-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/932/847/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М УК РА Ї Н И

07 квітня 2022 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Мудраченко Д.О. розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора паркування Відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 серпня 2020 року було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн. Відповідно до змісту постанови, він здійснив зупинку /стоянку що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, чим порушив вимоги п.п. «г» п.15.9 Правил дорожнього руху. З даною постановою не погоджується та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказаного правопорушення не вчиняв, доказів його вчинення не надано, відсутні покази водіїв.

Відповідачі надали відзив на позовну заяву в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки з матеріалів фотофіксації видно, що транспортний засіб позивача розташовано ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги пп.г) п.15.9 ПДР. У даній категорії справ, фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення. З огляду на зазначене вважає викладені вимоги позивача безпідставними, не підтвердженими жодними допустимими доказами.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії РАП №267889102 від 26 серпня 2020 року до повідомлення серії ІД №00169921, 14 липня 2020 року о 15:44 год. транспортним засобом Renault Kangoo реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку. Що знаходиться за адресою м. Дніпро Троїцька Площа, 2А, чим порушив вимогу пп.г п.15.9 ПДР. Постанова складена у відношенні власника транспортного засобу ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Вимоги пункту 15.9 «г» ПДР України встановлюють, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Разом з тим, згідно з ч.3 ст. 122 КУпАП порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що й підтверджувало б факт зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від пішохідного переходу. Разом з тим, з фотофіксації наданої відповідачем встановити яка позначка показана на вимірювальній стрічці не можливо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 08.02.2018 р. у справі 760/3696/16-а, від 18.07.2019 р. у справі 216/5226/16-а.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що посадовою особою відповідача в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винний позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, посадовою особою відповідача не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи, що мали значення для її правильного вирішення.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч.6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Однак, доказів в обґрунтування правомірності рішення своєї посадової особи відповідачем до суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 286, 293, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до головного спеціаліста-інспектора паркування Відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратова Валерія Федоровича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову серії РАП №267889102 від 26 серпня 2020 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, винесену головним спеціалістом-інспектором паркування Відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Муратовим Валерієм Федоровичемза ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Цитульський