Справа № 280/10843/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року Справа № 280/10843/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Прус Я.І., представника позивача: адвоката Савлука О.О., представника відповідача Анпілогової В.В. ,розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №0-0811 від 01.06.2021 про визначення податкового зобов`язання за платежем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 73833,87 грн., який підлягає сплаті позивачем.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що нерухоме майно, щодо якого визначено податкове зобов`язання контролюючим органом, використовується позивачем для здійснення сільськогосподарської діяльності під склади та зерносховище для виробництва продукції рослинництва вирощування зернових (пшениці та соняшника), у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.07.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22.12.2021.

20.12.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач позов не визнає, зазначає, що згідно даних Реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наявних в ІТС «Податковий блок», та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача як у фізичної особи перебуває нерухоме майно - комплекс. На підставі наведених даних та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України сформоване податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розрахунок податкового зобов`язання здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно, комплекс, відноситься до будівель сільськогосподарського призначення. Крім того, позивачем не доведено використання даного нерухомого майна в сільськогосподарській діяльності. Вважає податкове повідомлення-рішення таким, що відповідає чинному законодавству, просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 22.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче засідання на 09.02.2022.

Ухвалою суду від 04.01.2022 задоволено клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.02.2022 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 09.02.2022 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 23.02.2022.

Під час судового розгляду представники сторін підтримали свої вимоги і заперечення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача просив позов задовольнити, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 23.02.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

01.06.2021 ГУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0811, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік в розмірі 73 833,87 грн.

Податкове зобов`язання визначено щодо нерухомого майна - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 29.11.2012, виданого Виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Запорізької області, що підтверджується даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 38362629.

Позивач вважає, що відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки використовується позивачем у межах господарської діяльності, яка пов`язана з сільгоспвиробництвом. Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням з вищенаведених підстав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

За змістом пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з пунктом 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до абзацу «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, та які не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимог, позивач зазначає, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , використовується ним як сільськогосподарським товаровиробником в межах власної господарської діяльності під склади та зерносховище для виробництва продукції рослинництва - вирощування зернових. Крім того, позивач зазначає, що є керівником фермерського господарства, в межах діяльності якого ним також використовується даний комплекс під склади та зерносховища для виробництва продукції рослинництва - вирощування зернових (пшениці та соняшника).

Верховний Суд у постановах від 22 квітня 2020 року у справі №540/2206/19, від 21 жовтня 2020 року у справі № 806/2686/18, від 17 лютого 2021 року у справі № 820/3707/17 зазначив, що правовий аналіз цієї норми зумовлює висновок, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

В обґрунтування наведеного позивачем надано інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.04.2018, номер запису: 2 029573, зареєстровані види діяльності, у тому числі вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11).

Також надано копію відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців копію Статуту Фермерського господарства «Сонечко», засновником та головою якого є позивач. Крім того, надано технічний паспорт комплексу будівель та споруд, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності (в тому числі: 1271.1 будівлі для тваринництва, 1271.2 будівлі для птахівництва, 1271.3 будівлі для зберігання зерна, 1271.4 будівлі силосні та сінажні, 1271.п будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства, 1271.6 будівлі для тепличного господарства, 1271.7 будівлі рибного господарства, 1271.8 будівлі підприємств лісівництва і звірівництва, 1271.9 будівлі сільськогосподарського призначення інші), наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та інше.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що з наданих позивачем письмових доказів не вбачається, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с.Рівне, вул.Садова, буд.1д є будівлею, спорудою, віднесеною до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Крім того, Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - це юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

В той же час, визначення сільськогосподарський товаровиробник міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України та застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу Спрощена система оподаткування, облік та звітність, тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ Податок на майно).

Крім того, згідно з абз. 2 ст. 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

До матеріалів справи надано копію Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020 рік ОСОБА_1 від 24.01.2021, згідно з якою позивачем у 2020 році задекларовано загальний річний дохід на рівні 0,00 грн., у тому числі, відсутні доходи від здійснення діяльності сільськогосподарського товаровиробника.

Також надано копії Податкових декларацій платника єдиного податку третьої групи Фермерське господарство «Сонечко» за І квартал 2020 року, півріччя 2020 року, три квартали 2020 року та 2020 рік, згідно з якими господарство не декларує доходів від здійснення сільськогосподарської діяльності.

Будь-яких доказів, які б підтверджували здійснення позивачем як суб`єктом підприємницької діяльності та/або заснованим ним фермерським господарством діяльності з сільськогосподарського товаровиробництва до суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивача стосовно того, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , не є об`єктом оподаткування відповідно норм Податкового кодексу України.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Оскільки позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, не задоволений, у відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати позивача не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 10.05.2022.

Суддя М.О. Семененко