Справа № 440/2862/20
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/2862/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Клочко К.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

5 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по грудень 2009 року, з січня 2010 року по грудень 2010 року, з березня 2011 року по грудень 2011 року, з січня 2012 року по травень 2012 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по грудень 2009 року, з січня 2010 року по грудень 2010 року, з березня 2011 року по грудень 2011 року, з січня 2012 року по травень 2012 року та здійснити відповідний перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у цій справі адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по грудень 2010 року, з березня 2011 року по травень 2012 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на ДП "ВО "Знамя" з липня 2009 року по грудень 2010 року, з березня 2011 року по травень 2012 року та здійснити відповідний перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 .

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року у справі №440/2862/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто скаржнику.

Ухвалою суду від 1 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №440/2862/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про роз`яснення судового рішення відмовлено.

29 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у справі №440/2862/20, у якій просить детально роз`яснити та конкретно відповісти, чи задоволено позов ОСОБА_1 повністю, включаючи зобов`язання щодо врахування сум заробітної плати.

В обгрунтування заяви позивач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вважає, що рішення суду від 20 серпня 2020 року не містить зобов`язань щодо врахування сум заробітної плати.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Так, оскільки рішення у справі №440/2862/20 вирішено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмовому провадженні), то і питання щодо роз`яснення судового рішення також вирішується судом в порядку письмового провадження.

Надаючи правову оцінку заяві ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі, суд виходить з наступного.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим Кодекс адміністративного судочинства України не містить, а зі змісту приписів статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

У пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Суд вказує на те, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли останнє є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що повинні здійснювати його виконання.

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20 травня 2013 року зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Суд також зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. Водночас суд, роз`яснюючи рішення не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Відтак, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає можливість роз`яснення судом ухваленого ним рішення з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню.

Виходячи з системного тлумачення положень статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз`яснення її важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тому, механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надане Кодексом адміністративного судочинства України.

Водночас, у рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року чітко та зрозуміло викладено зміст судового рішення, з додержанням норм, передбачених Кодексом адміністративного судочинства.

Натомість, заявник просить суд роз`яснити не власне сам текст рішення, а можливість вчинення відповідачем певних дій, враховуючи прийняте судом рішення.

Суд звертає увагу, що заявником не зазначено в чому полягає незрозумілість рішення, а зі змісту заяви вбачається, що відповідач фактично не згодний з перерахунком пенсії, здійсненим на підставі рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вважає, що рішення суду від 10 серпня 2020 року не містить зобов`язань щодо врахування сум заробітної плати у зв`язку з чим у заявника виникає питання повного чи часткового задоволення судом позову .

Натомість суд звертає увагу позивача на те, що прохальна частина його адміністративного позову не містила вимоги про зобов`язання відповідача врахувати його заробітну плату у спірному періоді, спір стосувався лише зарахування періоду роботи позивача до його страхового стажу та здійснення перерахунку пенсії з урахуванням цього стажу.

Відтак, позов ОСОБА_1 судом було задоволено повністю в межах заявлених ним позовних вимог.

З огляду на неодноразові звернення до суду ОСОБА_1 із заявами про роз`яснення рішення суду від 20 серпня 2020 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 166 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до частини першої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом пункту 1 частини другої статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне виконання судового рішення.

Частиною третьою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

За усталеною практикою правозастосування, зловживання процесуальними правами є можливим, якщо внаслідок реалізації права створюється перешкода у вирішенні завдань адміністративного судочинства.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішенні від 1 березня 2019 року (справа №814/218/14) визначає, що під зловживанням процесуальними правами слід розуміти форму умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних з наслідками, до яких вони можуть призвести; використанні наданих прав всупереч їхньому призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження; перешкоджанні діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ; необґрунтованому перевантаженні роботи суду.

Отже, з урахуванням вищенаведеного у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2020 року слід відмовити.

Керуючись статтею 254, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі №440/2862/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.І. Клочко