Справа № 161/9428/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 161/9428/21 пров. № А/857/3733/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року, ухвалене суддею Олексюком А.В. у м. Луцьку о 09 год. 59 хв. у справі № 161/9428/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції капрала Панасюк Вікторії Юріївни, Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії поліцейського патрульної поліції та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 658271 від 12 квітня 2021 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що вина позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується даними приладу вимірювання швидкості «TruCam» та відеофіксацією правопорушення.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Таку позицію обґрунтовує тим, що прилад вимірювання швидкості «TruCam» знаходився у руках поліцейського, що може дати більшу похибку вимірювання, ніж передбачена законодавством. Відповідач не надав доказів керування позивачем автомобілем із непристебнутим ременем безпеки. Крім цього, позивач звернув увагу на те, що відповідач порушив його право на захист, оскільки не надав можливості скористатись допомогою адвоката при розгляді справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 12 квітня 2021 року відповідач прийняв постанову серії ДПО18 № 658271 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

За змістом цієї постанови, позивач 11 квітня 2021 року о 10 год. 32 хв., керуючи транспортним засобом Renault Scenic, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті в місті Луцьку по вулиці Ковельській, 115 зі швидкістю 103 км/год. перевищивши встановлене обмеження швидкості на 53 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Оскаржувана постанова містить посилання на те, що швидкість руху позивача вимірювалась за допомогою вимірювача швидкості руху TruCам LTI 20/20 (серійний номер ТС000607).

Після зупинки транспортного засобу позивача відповідач зафіксував порушення позивачем ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки) та ч. 1 ст. 126 КУпАП (відсутність полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України, докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження порушення позивачем швидкості руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав інформацію зафіксовану приладом вимірювання швидкості «TruCam» серії ТС000607 та нагрудною камерою поліцейського.

Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Апеляційний суд, на підставі відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції встановив, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою адвоката, про що усно заявив інспектору поліції.

Інспекторка поліції відреагувала на клопотання позивача та перенесла розгляд справи про адміністративне правопорушення на наступний день 12.04.2021 року о 09 год. 00 хв.

Водночас, позивач зауважив, що не встигне у такий короткий час залучити адвоката до розгляду справи про адміністративне правопорушення, зважаючи на те, що день зупинки 11.04.2021 року був вихідним (неділя) та просив перенести розгляд справи на іншу дату та надати достатньо часу для залучення адвоката. Однак, інспекторка поліції не задовольнила це клопотання позивача.

Оцінивши ці обставини, апеляційний суд вважає, що відповідач порушив право позивача при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, оскільки не надав достатньо часу для залучення адвоката у справі, зважаючи на те, що день вчинення позивачем правопорушення був вихідним, а розгляд справи перенесений на наступний день на 09 год. 00 хв.

У такий короткий проміжок часу, позивач об`єктивно не міг залучити адвоката для розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Тому апеляційний суд вважає, що такими діями інспектор порушив право особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, на захист, внаслідок чого порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання дій відповідача, при складанні постанови, протиправними.

На переконання апеляційного суду, діями відповідача, при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення, права позивача не порушені, а порушені, як встановлено апеляційним судом, під час притягнення позивача до відповідальності, на підставі оскарженої постанови.

Частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Апеляційний суд вважає, що порушення права особи на захист є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і направлення справи на новий розгляд до компетентного органу, а саме - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи та порушенням норм процесуального права, апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати.

При цьому, апеляційний суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, шляхом скасування оскарженої постанови та направлення справи про адміністративне правопорушення до компетентного органу на новий розгляд

Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 та 3 статті 139 КАС України визначено, що, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційний суд встановив те, що за подання адміністративного позову позивач сплатив 454 грн., а за подання апеляційної скарги 681 грн.

Апеляційний суд задовольнив позов частково, щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на те, що розмір судового збору у справах про адміністративні правопорушення сталий, незалежно від кількості позовних вимог, апеляційний суд вважає, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 1135 грн. судового збору.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 вересня 2021 року в справі № 161/9428/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДПО 18 № 658271 від 12 квітня 2021 року та направити справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1135,00 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Постанова складена 05.05.2022 року