Справа № 380/18001/21
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/18001/21 за позовом Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» до Головного управління Держпраці у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Мережа-Сервіс Львів» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЛВ 12031/1353/АВ/П від 17.09.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2021 року відповідачем на підставі акту перевірки прийнятий спірний припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю.

Пунктом 3 та 4 Розділу V Акту перевірки встановлене порушення частини 2 та 3 статті 66 КЗпП України, яке на думку відповідача полягало в тому, що працівникам, робочим місцем яких є магазини мережі «Близенько», зокрема керуючим магазином, адміністраторам залу, касирам торговельного залу, продавцям продовольчих товарів, пекарям та іншим нібито надається перерва, яка виключається з робочого часу, проте вона жодним нормативним документом не регламентована, окрім того працівники не вправі покидати приміщення магазину.

Вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки робочий час працівників, а також час початку та закінчення перерви регламентовані наказами по підприємству. Для працівників магазинів, що беруть участь в наданні послуг населенню (адміністратор, продавець, касир торгового залі та інші) за погодження Ради трудового колективу запроваджується змінний режим роботи та підсумований облік робочою часу.

Затверджені графіки змінності на відповідний період доводяться до відома працівників шляхом їх розміщення на робочому місці з метою ознайомлення із ними працівників підприємства, яких вони стосуються.

Перерва для відпочинку та харчування не входить у робочий час та працівник вправі її використовувати на власний розсуд. Адміністрація підприємства не приймала жодних рішень щодо заборони працівникам магазинів використовувати перерву для відпочинку та харчування на власний розсуд, а в ході інспекційного відвідування не встановлено та не долучено до матеріалів єдиної справи доказів вказаних порушень. З огляду на наведене вбачається відсутність порушення позивачем вимог ч.ч. 2 та 3 ст. 66 КЗпП України

Пунктом 5 Розділу V Акту перевірки встановлене порушення позивачем ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме незабезпечення ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що полягало у регулярному проставленні недостовірних даних у первинних документах, що стосуються обліку тривалості робочого часу працівників. Відповідач робить висновок, що адміністратори залу, касири торговельного залу та ряд інших працівників оформлені на роботі на неповний робочий час, при фактичному залученні працівників до роботи повної тривалості.

Вказаний висновок є помилковим, оскільки усі відомості проставляються у первинних документах у суворій відповідності до фактичних даних. Такі працівники оформлені на повний робочий час відповідно до графіку роботи та з підсумованим обліком робочого часу (з обліковим періодом - календарний рік), у зв`язку з чим тривалість робочого часу кожен місяць є різною, проте це не свідчить про встановлення для таких працівників неповного робочого часу.

В матеріалах перевірки відсутні будь-які докази, що б свідчили про регулярне проставлення недостовірних даних у первинних документах, що стосуються обліку тривалості робочого часу працівників. За таких умов вбачається відсутність порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Пунктом 6 Розділу V Акту перевірки встановлене порушення ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», що на думку відповідача полягало у нарахуванні заробітної плати працівникам на підставі недостовірних даних табелів обліку робочого часу, тобто не в повній мірі. Вказане порушення на думку позивача є безпідставним, оскільки нарахування заробітної плати здійснюється відповідно до достовірних відомостей, зазначених у табелях обліку робочого часу, а в матеріалах інспекційного відвідування відсутні жодні докази, які б свідчили про зворотне.

Пунктами 7 та 9 Розділу V Акт у перевірки встановлене порушення позивачем ч. 2 ст. 65 та ст. 106 КЗпП України, яке на думку відповідача полягало у незабезпеченні ведення обліку надурочних робіт та не здійсненні оплати за надурочний час у подвійному розмірі. Вищевказані твердження не відповідають дійсності, оскільки позивач не залучає працівників до надурочних робіт. Вказані в акті перевірки та приписі працівники спочатку виконували трудові обов`язки на посаді адміністратора залу (для якої встановлений підсумований облік робочого часу з обліковим періодом - календарний рік), а потім були переведені на посаду керуючою магазину (для яких передбачено п`ятиденний робочий тиждень).

Пунктом 8 Розділу V Акту перевірки встановлене порушення позивачем ч. 4 ст. 79 КЗпП України, що на думку відповідача полягало в тому, що черговість надання відпусток визначена графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом, однак без погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) і доведеним до відома всіх працівників. Позивач зазначає, що з усіма працівники узгоджувалися зручні для сторін графіки надання відпусток, про що свідчать підписи працівників у відповідних графіках (копії яких надавалися посадовим особам відповідача під час здійснення інспекційного відвідування). Трудовим колективом не утворено профспілкової організації.

Пунктом 10 Розділу V Акту перевірки встановлене порушення позивачем ст. 253 КЗпП України, яке на думку відповідача полягало в тому, що працівники позивача не в повній мірі підлягають загальнообов`язковому соціальному страхуванню внаслідок виплати заробітної плати в окремих випадках без сплати єдиного соціального внеску. Вказане твердження є надуманими, оскільки в ході заходу державного контролю не встановлено жодних фактів, які б підтверджували наявність такого порушення.

У спірному приписі відповідач зазначає, що виявлені ним порушення, підтверджуються поясненнями, наданими працівниками магазинів, проте у матеріалах перевірки відсутні письмові пояснення працівників, а також відсутні будь-які інші докази, які б підтверджували такі.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, надав суду додаткові докази та пояснення просив суд позов задоволити повністю.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що за результатами проведення позапланового державного контролю було складено Акт від 17.09.2021 № ЛВ12031/1353/АВ та Припис від 17.09.2021 № ЛВ12031/1353/АВ/П.

В ході проведення інспекційного відвідування інспекторами праці було виявлено порушення вимог ч. 2 ст. 66 КЗпП України. Працівникам, робочим місцем яких є магазини мережі «Близенько», зокрема: керуючим магазину, адміністраторам залу, касирам торговельного залу, продавця продовольчих товарів, пекарям, формувальникам та іншим, нібито надається перерва, яка виключається з робочого часу, тобто не оплачується, однак жодним нормативним документом підприємства не регламентована, в тому числі, час початку і закінчення такої перерви працівників магазинів не встановлено правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідач зауважує, що правилами внутрішнього трудового розпорядку не регламентовано в цілому режиму роботи працівників магазину, а саме, не встановлено часу початку та закінчення щоденної роботи, тощо.

Відповідачем встановлено порушення позивачем ч. 3 ст. 66 КЗпП України. Працівникам магазинів, нібито надається перерва, яка належним чином нормативними документами Підприємства не регламентована, чіткий час якої не встановлений та працівникам невідомий. Полягає вказана перерва у можливості працівника приймати їжу не покидаючи робоче місце, у спеціально відведеному приміщенні. З пояснень працівників встановлено, що на час такої перерви вони не вправі покидати приміщення магазину.

Вищенаведене на думку відповідача свідчить про те, що працівники магазину не використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони не можуть відлучатися з місця роботи. Незважаючи на вищенаведене, вказаний час перерви виключається з робочого часу працівників та не оплачується.

Відповідачем встановлено порушення позивачем ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці». Посадовими особами підприємства не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що полягає у регулярному (на постійній основі) проставленні недостовірних даних в первинних документах, що стосуються обліку тривалості робочого часу працівників, на підставі чого проводиться нарахування заробітної плати працівникам.

Відповідач зазначає, що у підприємстві працевлаштовані адміністратори залу, касири торговельного залу, робочим місцем яких є магазини мережі «Близенько», які відчинені для покупців щодня без вихідних з 08.00 до 22.00 години, тобто щодня по 14 годин. При цьому, працівники магазинів працюють по-змінно: два дні робочі, після чого два дні вихідні.

З наданих пояснень працівників магазинів встановлено, що тривалість зміни у більшості з них становить з 08.00 до 22.00 години, з 08.00 до 20.00 години або з 10.00 до 22.00 години.

Однак, відповідно до наданих у ході заходу державного контролю документів, в тому числі, табелів обліку робочого часу, такі працівники прийняті на роботу на умовах змінного режиму роботи, із встановленням графіків змінності (які до відома працівників не доведені) з тривалістю щоденної роботи нібито по 10 годин, що в сукупності по підсумку місяця є меншим повної норми тривалості робочого часу.

Відповідно до Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №3501-06/219 від 12.08.2020, про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік, норма робочого часу на 2021 рік, при 40-годинному робочому тижні становить 1994 години на рік, зокрема, у червні становить 160 годин, у липні 176 годин, у серпні - 167 годин.

Відтак, на думку відповідача з огляду всіх наданих у ході заходу державного контролю документів, адміністратори залу, касири торговельного залу, та ряд інших працівників нібито оформлені на роботі на неповний робочий час. Для прикладу: в табелях обліку робочого часу за серпень 2021 року вказаним працівникам проставлено тривалість щоденної роботи по 10 годин, по графіку 2 дні робочих, 2 дні вихідних, що в сукупності в більшості випадків, при відпрацюванні працівником цілого місяця (серпень 2021 року) відповідно до графіку, становить 150 годин. Вищенаведене свідчить про оформлення працівників магазинів на неповний робочий час, так як повна норма тривалості робочого часу у серпні 2021 року 167 годин, при фактичному залученні їх до роботи повної тривалості, а то й понаднормово.

Відповідач зазначає, що з усних пояснень працівників, які зафіксовані засобами відеотехніки та, які підтверджені їх безпосередніми керівниками (керуючими магазином), встановлено, що вказані працівники фактично залучені до виконання роботи повний робочий час.

Зокрема, з пояснень працівників встановлено, що фактично по графіку з 08.00 до 22.00 години (повний робочий день магазину) працюють:

касир торговельного залу ОСОБА_1 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_2 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_3 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_4 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово; адміністратор залу ОСОБА_5 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_6 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_7 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_8 у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_9 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_10 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_11 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_12 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_13 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

продавець продовольчих товарів ОСОБА_14 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_15 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_16 - у табелі обліку робочого часу за серпень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 167 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_17 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_18 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_19 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_20 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

адміністратор залу ОСОБА_21 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_22 - у табелі обліку робочого часу за липень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 160 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 176 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово;

касир торговельного залу ОСОБА_23 - у табелі обліку робочого часу за червень 2021 року проставлено по 10 робочих годин та в підсумку місяця проставлено нібито неповний робочий час працівника 150 годин (враховуючи норму тривалості робочого часу 160 годин), при фактичному виконанні роботи не лише повний робочий час, установлений в магазині, а й понаднормово.

Також на думку відповідача вказане порушення в частині недостовірного обліку використання робочого часу, що полягає у проставленні у табелях обліку робочого часу меншої тривалості робочого часу ніж фактично відпрацьовано працівниками, внаслідок чого працівники нібито оформлені на неповний робочий час, однак, фактично виконують роботу повний робочий час, установлений в магазині, допущено в багатьох інших випадках, зокрема стосовно: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 та інших.

Факти ведення недостовірного обліку використання робочого часу також допущені в інших випадках. Для прикладу:

Керуюча магазином ОСОБА_70 постійно працює понад встановлену норму робочого часу. Так як, окрім робочих днів з понеділка по п`ятницю, щосуботи залучається до роботи по 4 години. Однак, відпрацювання робочого дня по суботах ОСОБА_70 не проставлено в табелях обліку робочого часу.

Керуюча магазином ОСОБА_71 постійно працює понад встановлену норму робочого часу. Так як, окрім робочих днів з понеділка по п`ятницю, щосуботи залучається до роботи по 4 години (з 08.00 до 12.00 години). Однак, відпрацювання робочого дня по суботах ОСОБА_71 не проставлено в табелях обліку робочого часу.

Також, в ході інспекційного відвідування встановлено порушення вимог, передбачених ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці».

Відповідач зазначає, що нарахування заробітної плати працівникам відбувається на підставі недостовірних даних табелів обліку робочого часу, тобто не в повній мірі, а саме, не за всі фактично відпрацьовані працівниками робочі години.

Відтак, нарахована заробітна плата більшості працівників - на рівні або нижче мінімальної заробітної плати.

Окрім того, в ході проведення заходу державного контролю встановлено порушення вимог ч. 2 ст. 65 КЗпП України.

Відповідач зазначає, що власником або уповноваженим ним органом не забезпечено ведення обліку надурочних робіт кожного працівника.

При огляді табелю обліку використання робочого часу працівників підприємства за травень 2021 року, встановлено, зокрема, що наступні працівники на посаді керуючий магазином відпрацювали: ОСОБА_72 - 170 год; ОСОБА_73 - 170 год; ОСОБА_71 - 158 год; ОСОБА_74 - 158 год; ОСОБА_75 - 150 год.

Норма тривалості робочого часу в годинах при 40-ка годинному робочому тижні у травні 2021 року становила 144 години.

Однак у табелі обліку використання робочого часу працівників Підприємства за травень 2021 року, у колонці надурочно - не відображені фактично відпрацьовані надурочні години перелічених вище працівників.

При огляді табелю обліку використання робочого часу працівників Підприємства за червень 2021 року, встановлено, що працівниця Підприємства ОСОБА_76 на посаді керуючий магазином відпрацювала 168 годин.

Норма тривалості робочого часу в годинах при 40-ка годинному робочому тижні у червні 2021 року становила 160 годин.

Однак у табелі обліку використання робочого часу працівників Підприємства за червень 2021 року, у колонці надурочно - не відображені фактично відпрацьовані надурочні години працівниці ОСОБА_76 .

Також вказане порушення в частині не забезпечення ведення обліку надурочних робіт кожного працівника допущено відносно інших працівників, зокрема: ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та інших.

Також, підприємством порушено вимоги ч. 4 ст. 79 КЗпП України. Зокрема, черговість надання відпусток визначена графіком, затвердженим власником або уповноваженим ним органом, однак без погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) і доведеним до відома всіх працівників, що підтверджують надані копії графіків відпусток працівників Підприємства на 2020, 2021 рік.

Під час проведення інспекційного відвідування було виявлено порушення вимог ст. 106 КЗпП України. Робота в надурочний час на Підприємстві не оплачується в подвійному розмірі. Власником або уповноваженим ним органом не забезпечено ведення обліку надурочних робіт кожного працівника. При огляді табелю обліку використання робочого часу працівників підприємства за травень 2021 року, встановлено, зокрема, що наступні працівники підприємства на посаді керуючий магазином відпрацювали: ОСОБА_72 - 170 год; ОСОБА_73 - 170 год; ОСОБА_71 - 158 год; ОСОБА_74 - 158 год; - ОСОБА_75 - 150 год.

Норма тривалості робочого часу в годинах при 40-ка годинному робочому тижні у травні 2021 року становила 144 години.

З наданих документів, що підтверджують нарахування та виплату заробітної плати працівникам Підприємства за травень 2021 року, встановлено, що працівникам ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_71 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 не нараховано та не проведено виплату заробітної плати за фактично відпрацьовані понаднормові години у травні 2021 року.

При огляді табелю обліку використання робочого часу працівників Підприємства за червень 2021 року, встановлено, що працівниця Підприємства ОСОБА_76 на посаді керуючий магазином відпрацювала 168 годин.

Норма тривалості робочого часу в годинах при 40-ка годинному робочому тижні у червні 2021 року становила 160 годин.

З наданих документів, що підтверджують нарахування та виплату заробітної плати працівникам Підприємства за червень 2021 року, встановлено, що працівниці ОСОБА_76 не нараховано, а відтак, не проведено до оплати виплату за відпрацьовані понаднормові години у травні 2021 року.

Також вказане порушення в частині не оплати понаднормових годин допущено відносно інших працівників, зокрема: ОСОБА_70 , ОСОБА_71 та інших.

Слід зазначити, що наказом №14/ос від 26.10.2020 «Про застосування підсумованого обліку робочого часу», підсумований облік робочого часу з 01.01.2021 року застосовується для працівників на певних посадах. Дія цього ж наказу не поширюється на працівників, що виконують роботу на посаді керуючий магазином.

Інспекторами праці в процесі здійснення заходу державного контролю в Позивача було виявлено порушення вимог ст. 253 КЗпП України. Працівники підприємства не в повній мірі підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, так як виплата заробітної плати в окремих випадках здійснюється без сплати єдиного соціального внеску.

Так, згідно пояснень працівників, зафіксованих засобами відеотехніки, заробітна плата окремим з них виплачується у розмірі, що перевищує розмір офіційно нарахованої та виплаченої заробітної плати у відомостях, з розрахунку якої проводиться нарахування та сплата єдиного соціального внеску.

З пояснень адміністратор за залу ОСОБА_77 встановлено, що розмір отриманої ним заробітної плати за липень 2021 року на картковий рахунок ОТП банку становив 10 000 грн. Однак, згідно з відомістю про нарахування заробітної плати за липень 2021 року розмір офіційно нарахованої заробітної плати ОСОБА_77 у липні становив 6081 грн, у серпні - 4881 грн, виплату (за мінусом утримань) проведено на картковий рахунок Приватбанку.

Про отримання заробітної плати на картковий рахунок ОТП банку також повідомила ОСОБА_78 - одним платежем в сумі 6500 грн (отриманих в приблизний період часу з 10 по 13 серпня 2021 року), дані про які також відсутні в первинних документах Підприємства, а саме, відомостях про нарахування та виплату заробітної плати, з розрахунку чого проводиться сплата єдиного соціального внеску.

Також про отримання заробітної плати в розмірі по 10 000 грн повідомили ОСОБА_9 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , дані про які відсутні у відомостях про нарахування та виплату заробітної плати, з розрахунку чого проводиться сплата єдиного соціального внеску.

Адміністратор залу ОСОБА_81 повідомила, що розмір її заробітної плати розраховується, виходячи з тарифної ставки 47,44 грн. за годину. Однак, згідно первинних документів Підприємства (штатного розпису, відомостей нарахування та виплати заробітної плати), офіційне нарахування заробітної плати ОСОБА_37 проводиться виходячи з тарифної ставки 36,40 грн за годину.

ОСОБА_39 та ОСОБА_40 також повідомили про отримання заробітної плати в «конверті» (окрім мінімальної заробітної плати, нарахованої «офіційно») в розмірі по 7000 та 6000 грн., відповідно.

ОСОБА_4 повідомила про отримання заробітної плати в сумі 7000 грн. та ОСОБА_82 - в сумі 6000 - 6100 грн, що також не відповідає даним відомостей про нарахування заробітної плати та свідчить про виплату заробітної плати «в конверті» без сплати єдиного соціального внеску.

Представники відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечили, надали суду додаткові докази та пояснення просили суд в задоволені позову відмовити повністю.

Третя особа на стороні відповідача, по суті просила відмовити в задоволені позову.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 23.10.2021 року відкрито спрощене провадження у справі.

Судом встановлені наступні обставини:

17.09.2021 року, відповідачем складений за № ЛВ12031/1353/АВ акт за результатами проведення (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду, яким встановлено порушення вимог: п. 1 ч. 1 ст. 21, ст. 59, ч. 2 ст. 65, ч. 2 ст. 66, ч. 3 ст. 66, ч. 4 ст. 79, ч.1 ст. 94, ст. 106, ст. 253 КЗпП України, ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України Закону України «Про оплату праці».

14.09.2021 року відповідачем винесено припис №ЛВ12031/1353/АВ/П щодо порушень позивачем п. 1 ч. 1 ст. 21, ст. 59, ч. 2 ст. 65, ч. 2 ст. 66, ч. 3 ст. 66, ч. 4 ст. 79, ч.1 ст. 94, ст. 106, ст. 253 КЗпП України, ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 30 Закону України Закону України «Про оплату праці»., яким зобов`язано позивача усунути такі порушення, забезпечити додержання норм законодавства про працю.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірний припис протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірного припису з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 65 КЗпП України, надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік.

Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.

Згідно із ст. 66 КЗпП України, працівникам надається перерва для відпочинку і харчування тривалістю не більше двох годин. Перерва не включається в робочий час. Перерва для відпочинку і харчування повинна надаватись, як правило, через чотири години після початку роботи.

Час початку і закінчення перерви встановлюється правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Працівники використовують час перерви на свій розсуд. На цей час вони можуть відлучатися з місця роботи.

На тих роботах, де через умови виробництва перерву встановити не можна, працівникові повинна бути надана можливість приймання їжі протягом робочого часу. Перелік таких робіт, порядок і місце приймання їжі встановлюються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Згідно із ч. 4 ст. 79 КЗпП України, черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку.

Згідно із ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 106 КЗпП України, За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Згідно із ст. 253 КЗпП України, особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно із ст. 259 КЗпП України, Державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами:

пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності;

підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади;

рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання;

гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання;

об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв;

здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом;

відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю);

неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання;

невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону;

відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання;

дотримання умов міжнародних договорів України;

незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян;

наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади.

презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю);

орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності;

недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій;

здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Судом враховуються аргументи позивача про протиправність спірного рішення відповідача в частині пунктів 3 - 10, з наступних підстав:

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Повноваження та обов`язки органу державного нагляду (контролю) встановлені в ст. 8 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка крім іншого встановлює, що орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право в тому числі одержувати пояснення, довідки, документи, матеріали, відомості з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), у випадках та порядку, визначених законом, а також органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані в тому числі повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Відповідач вказує про порушення позивачем ч. 2 ст. 66 КЗпП України, з підстав, що певним працівникам, нібито надається перерва, яка виключається з робочого часу, тобто не оплачується, однак жодним нормативним документом підприємства не регламентована, в тому числі, час початку і закінчення такої перерви працівників магазинів не встановлено правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також про порушення позивачем вимоги ч. 3 ст. 66 КЗпП України з підстав, що працівника, нібито надається перерва, яка належним чином нормативними документами підприємства не регламентована, працівники магазину не використовують час перерви на свій розсуд і не можуть відлучатися з місця роботи.

Однак такі твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі.

В цій частині судом враховуються аргументи позивача, що:

Наказом № 14/ос від 26.10.2020 року, що погоджений Радою трудового колективу з 01.01.2021 року застосовано підсумований облік робочого часу для наступних посад:

- касир торговельного залу;

- адміністратор заду;

- пекар;

- формувальник тіста;

- продавець продовольчих товарів.

При цьому встановлено обліковий період тривалістю - календарний рік.

Наказом № 15/ос від 26.10.2020 року для вказаних працівників встановлено з 01.01.2021 року застосування графіків змінності, визначено тривалість зміни, а також тривалість для відпочинку та харчування, зокрема:

- перша зміна тривалістю 10 робочих годин, розпочинається о 08 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., в тому числі тривалість перерви для відпочинку та харчування 1 год;

- друга зміна тривалістю 10 робочих годин, розпочинається о 11 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв., в тому числі тривалість перерви для відпочинку та харчування - 1 год.

Відповідачем не доведено, що позивачем приймались рішення чи вчинялись дії, які б забороняли працівникам магазинів використовувати перерву для відпочинку та харчування на власний розсуд.

Відповідач вказує про порушення позивачем ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме, що позивачем не забезпечено ведення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та достовірного бухгалтерського обліку витрат на оплату праці, що полягає у регулярному (на постійній основі) проставленні недостовірних даних в первинних документах, що стосуються обліку тривалості робочого часу працівників, на підставі чого проводиться нарахування заробітної плати працівникам.

Твердження відповідача про порушення позивачем вказаної норми не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі, та ґрунтується на припущеннях. Відповідачем встановлено, що у табелі обліку робочого часу вищевказаних працівників проставлено робочий час який нібито не відповідає фактичному, і в переважній більшості працівники працюють понаднормово, однак відповідних доказів про таке відповідач суду не надав.

Відповідач вказує про порушення позивачем ч. 1 ст. 94 КЗпП України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», такий висновок відповідача пов`язаний із його ж попереднім припущенням про те, що нарахування заробітної плати працівникам відбувається на підставі недостовірних даних табелів обліку робочого часу, тобто не в повній мірі, а саме, не за всі фактично відпрацьовані працівниками робочі години, однак такий висновок також не підтверджений жодними належними та допустимими доказам и у справі.

Відповідач вказує про порушення позивачем ч. 2 ст. 65 КЗпП України, і мотивує це тим, що у табелі обліку використання робочого часу працівників підприємства, у колонці надурочно - не відображені фактично відпрацьовані надурочні години цих же працівників, однак належних та допустимих доказів фактичних надурочних відпрацьованих годин тими ж працівниками, відповідач суду не надав.

Відповідач вказує про порушення позивачем ч. 4 ст. 79 КЗпП України, а саме, черговість надання відпусток визначена графіком, однак без погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Притому відповідачем не доведено суду про утворення позивачем відповідної профспілкової організації.

Відповідач вказує про порушення позивачем ст. 106 КЗпП України, а саме, робота в надурочний час на підприємстві не оплачується в подвійному розмірі, однак належних та допустимих доказів фактичних надурочних відпрацьованих годин тими ж працівниками, відповідач суду не надав.

Відповідач вказує про порушення позивачем ст. 253 КЗпП України, а саме працівники підприємства не в повній мірі підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, так як заробітна плата окремим з них виплачується у розмірі, що перевищує розмір офіційно нарахованої та виплаченої заробітної плати у відомостях, з розрахунку якої проводиться нарахування та сплата єдиного соціального внеску.

Твердження відповідача про порушення позивачем вказаної норми не підтверджені жодними належними та допустимими доказами у справі, та ґрунтується на припущеннях.

Суд зазначає, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль) у межах повноважень, передбачених законом.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірному припису, суд зазначає, такий прийнятий на підставі вищевказаних обставин не обґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); не безсторонньо (упереджено); не добросовісно; не розсудливо; без урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, відповідно спірний припис є протиправним та підлягає скасуванню в частині що оспорюється позивачем.

Також судом не враховується, як належний та допустимий доказ фіксування відповідних подій чи обставин, наданий відповідачем диск з відеоматеріалами, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів електронного доказу, зокрема фіксації дати та часу зйомки, місця події тощо.

Будь яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували встановлені відповідачем порушення суду не надано, відповідно справу розглянуто на наявними у справі доказами.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява N 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява N 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача та враховуються аргументи позивача.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, оскільки позивач по суті просить скасувати спірний припис в цілому, однак в позові аргументує протиправність такого лише в частинах 3 - 10, які підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 262-263, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» (79037, м.Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 212, корп.2) до Головного управління Держпраці у Львівській області (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 8) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок, 1) про визнання протиправним та скасування припису, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №ЛВ 12031/1353/АВ/П від 17.09.2021 року в частині пунктів 3 - 10 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (, м. Львів, пл. Міцкевича, 8) на користь Приватного підприємства «МЕРЕЖА-СЕРВІС ЛЬВІВ» (79037, м.Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 212, корп. 2, ) 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп. 15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення суду складено в повному обсязі 09.05.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.