Справа № 607/5084/22
Суддя: Сташків Н. М.
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2022 Справа №607/5084/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Романів В.В.,

у присутності представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2022 року позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Никитюка Р.І., пред`явив позов до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року.

Позов обгрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. В постанові зазначено, що 13 квітня 2022 року о 09 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. Шевченка водій транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України. Своїми діями водій вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки уповноважена особа не надала належних та допустимих доказів, які б підтвердили склад та подію адміністративного правопорушення, яке ставиться у вину ОСОБА_1 , а саме: 1) 13 квітня 2022 року на місці нібито вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не перебував, більше того, у цей день він там не з`являвся взагалі. Зазначення у протоколі «вул. Шевченка» без прив`язки до номеру будинку унеможливлює визначення прилеглої території, на якій було вчинено адміністративне правопорушення, та на якій встановлено дорожній знак «3.34 «Зупинку заборонено»; 2) зміст оскаржуваної постанови не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, зокрема в оскаржуваній постанові неправильно вказано місце вчинення правопорушення та відомості про технічний засіб, яким нібито здійснено фіксування правопорушення; 3) як зазначено у постанові, ОСОБА_1 здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, однак жодних замірів працівниками поліції не проводилось, не зрозуміло, яким чином вони встановили цю відстань, та де саме знаходиться виїзд з прилеглої території; 4) відео з нагрудної камери ні ОСОБА_1 , ні його адвокату не надавалось. Більше того, представник ОСОБА_1 звернувся до відповідача з адвокатським запитом №18/04/18 від 18 квітня 2022 року, однак відповіді на нього станом на день подання адміністративного позову надано не було. Відповідно до укладеного 18 квітня 2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським Бюро «Ростислава Никитюка» договором № 26 про надання правничої (правової) допомоги, Додатку №1 до нього, яким визначено та погоджено вартість правничої допомоги, яка надається, а також Додатоку №2 «Акт №01 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги» від 20 квітня 2022 року витрати на правничу допомогу станом на день подання позовної заяви склали 5600 грн. З цих підстав позивач просив скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі, а також стягнути з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5600 грн.

Ухвалою судді від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 06 травня 2022 року о 10 годині 00 хвилин.

29 квітня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Никитюка Р.І. надійшли письмові пояснення, у яких він вказав, що 25 квітня 2022 року відповідачем було надано відповідь на адвокатський запит №18/04/18, до якої долучено копію постанови та копію відеозапису на диску «DVD-R», які лише підтверджують незаконність та необґрунтованість спірної постанови, оскільки: 1) у постанові, яку 15 квітня 2022 року отримав ОСОБА_1 , місцем вчинення правопорушення зазначено «м. Тернопіль, вул. Шевченка», а у копії постанови, яку відповідач надав на адвокатський запит №18/04/18 від 18 квітня 2022 року - «м. Тернопіль, вул. Шевченка, 35»; 2) ні у день вручення постанови 15 квітня 2022 року, ні у день вчинення адміністративного правопорушення 13 квітня 2022 року ОСОБА_1 не знаходився та не проїжджав по вул. Шевченка; 3) доданий до відповіді відеозапис містить розбіжності із постановою про накладення адміністративного стягнення, а саме щодо часу вручення ОСОБА_1 спірної постанови (копія постанови була вручена позивачу о 10 год. 05 хв. при тому, що її оголошено о 09 год. 55 хв.) та способу відеофіксації правопорушення.

03 травня 2022 року представник відповідача подала відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що згідно з оскаржуваною постановою 15 квітня 2022 року о 09 год. 17 хв. по вул. Шевченка, 35 в м. Тернополі ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Dodge Journey», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України. Зазначені обставини у повній мірі доведені матеріалами відеофіксації, на якому чітко зафіксоване місце розміщення транспортного засобу позивача, фактично на самому заокругленні тротуару біля виїзду з прилеглої території. Твердження представника позивача про відсутність знаку, який би забороняв зупинку, не заслуговують на увагу, оскільки таке правило встановлене безпосередньо п. 15.9и ПДР України, незалежно від факту наявності або ж відсутності такого знаку. Посилання представника позивача про те, що позивачу під час розгляду справи не було продемонстровано матеріали відеозапису, не відповідають дійсності, оскільки клопотань ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи не находило, спірна постанова містить посилання на пристрій, яким здійснювалась відеофіксація, а саме на нагрудний відореєстратор поліцейського №472413. Заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними відносно даної категорії справ, оскільки ухвалою про відкриття провадження суд призначив дану справу до слухання в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про незначну складність страви, а також розмір витрат на правову допомогу має бути визначений із урахуванням того, чи були такі витрати фактично понесені. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. Крім цього, до відзиву долучено відеозапис з нагрудних камер працівників поліції.

У судове засідання позивач та його представник не з`явився, однак 04 травня 2022 року від позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Никитюка Р.І. надійшла заява про розгляд справи у їхній відсутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. у судовому засідання просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Пояснила, що текст постанови повністю відповідає тій копії, яку надано на адвокатський запит, місцем вчинення правопорушення є м. Тернопіль, вул. Шевченка, 35, а на примірнику постанови, який було надано позивачу, можливо, номер вулиці не відкопіювався, оскільки копія виготовлена не зовсім якісно.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року, складеною поліцейським взводу №3 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капралом поліції Маняком М.В., ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (у разі несплати протягом 15 днів - подвійний розмір штрафу 680 гривень).

Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 15 квітня 2022 року о 09 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. Шевченка водій транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України.

Зміст наданої відповідачем копії постанови є ідентичним, за винятком місця вчинення правопорушення, зокрема в ній зазначено, що 15 квітня 2022 року о 09 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. Шевченка, 35 водій транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України.

В постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної відеокамери 472413.

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису (ID реєстратора 472413), долученого представником відповідача до відзиву, файл із назвою «export-6qms9», вбачається, що при ознайомленні із змістом постанови 15 квітня 2022 року о 10 год. 05 хв. працівник поліції оголосив ОСОБА_1 постанову такого змісту: «15 квітня 2022 року о 09 год. 17 хв. в м. Тернополі по вул. Шевченка водій транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушив вимоги п. 15.9 (и) ПДР України.» (фрагмент відео з 00:46:00).

Також, як убачається з зазначеного відеозапису, замірів відстані від виїзду з прилеглої території до місця зупинки транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , працівники поліції не здійснювали.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п. 15.9 (и) ПДР України зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких - змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Також, як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № №338/1/17, висновки якого в силу частини шостої ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст. 242 КАС України враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, вказівка позивача на зупинку його транспортного засобу за 10 метрів чи ближче 10 метрів від пішохідного переходу є його суб`єктивним баченням відстані зупинки його автомобіля від пішохідного переходу та не підтверджується жодними доказами. Вірними є висновки, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Для підтвердження порушення позивачем пункту Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами відстані автомобіля від пішохідного переходу тощо. Також Верховний Суд констатував, що посилання на постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення особою правопорушення є безпідставним, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На наданому відповідачем відеозаписі не зафіксовано замірів відстані від виїзду з прилеглої території до місця зупинки транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 . Візуально встановити цю відстань за відеозаписом та стверджувати про те, що зупинку було здійснено ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, не можливо.

Відтак, необгрунтованими є доводи відповідача про те, що матеріалами відеофіксації чітко зафіксоване місце розміщення транспортного засобу фактично на самому заокругленні тротуару, оскільки наведене належними доказами не підтверджено.

До того ж, як убачається із наявних у справі копій оскаржуваної постанови та зафіксованого на відеозаписі оголошеного поліцейським тексту постанови, вона містить розбіжності у зазначенні місця вчинення адміністративного правопорушення. Так, у постанові, яка була видана, зачитана та яку ОСОБА_1 підписав на місці вчинення адміністративного правопорушення, місцем вчинення правопорушення вказано «вул. Шевченка», а у постанові, наданій на адвокатський запит, та яка, як пояснила представник відповідача в судовому засіданні, відповідає оригіналу оскаржуваної постанови, яка знаходиться в матеріалах справи, місцем вчинення правопорушення вказано «Шевченка, 35». Доводи представника відповідача про те, що надана ОСОБА_1 виготовлена копія постанови неякісно, тому номер вулиці не прочитується, спростовується текстом постанови, яка, під відеофіксацію, була зачитана ОСОБА_1 .

Більше того, місце, де проводилась відеофіксація правопорушення, стояв автомобіль «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , та здійснювався розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, не є ані АДРЕСА_1 , ані взагалі вул. Шевченка, оскільки вулицею, де відбувались усі ці події, є вул. Сагайдачного, а вулиця Шевченка знаходиться паралельно та значно віддалена від вул. Сагайдачного, зокрема ці вулиці розділені між собою широкою пішохідною зоною, фонтаном та зеленими насадженнями.

Ні на вул. Шевченка, 35, ні взагалі на вул. Шевченка зупинки транспортного засобу автомобіля «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 (чи то з порушеннями, чи без них) не зафіксовано.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Інші доводи позивача, зокрема такі як те, що: датою вчинення правопорушення зазначено 13.04.2022р.; відсутні докази встановлення в місці зупинки автомобіля дорожнього знака «3.34 «Зупинку заборонено»; неправильно вказано відомості про технічний засіб, яким нібито здійснено фіксування правопорушення; ні ОСОБА_1 , ні його адвокату не надавалось відео з нагрудної камери; копія постанови була вручена позивачу о 10 год. 05 хв. при тому, що її складено о 09 год. 55 хв. - свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли. Так, відповідно до оскаржуваної постанови зазначається, що 15.04.2022р. ОСОБА_1 порушив правила зупинки, передбачені п. 15.9 (и) ПДР України, здійснивши зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, а не у межах дії дорожнього знака «3.34 «Зупинку заборонено». Дата правопорушення - 15.04.2022р. зафіксована в постанові письмово і при оголошенні постанови зачитано також саме цю дату. Зазначений у постанові номер технічного засобу - відео з нагрудної відеокамери 472413 - співпадає з ID реєстратора 472413 на наданому представником відповідача відеозаписі. Клопотання про надання копії відеозапису ОСОБА_1 на місці розгляду справи не заявляв, а в подальшому на клопотання адвоката цей відеозапис був наданий відповідачем. Копію постанови ОСОБА_1 вручено через 10 хв. після її складення, що законом не заборонено. Час складення постанови зафіксований у момент початку її складення.

Разом із тим, відсутність у діях відповідача зазначених порушень не спростовують інших порушень норм статті 283 КУпАП, про які зазначено вище, та які є достатньою підставою скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови, зокрема фіксації замірів відстані від виїзду з прилеглої території до місця зупинки транспортного засобу «Dоdge», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав, а також у постанові неправильно зазначено місце вчинення правопорушення та внесено виправлення до постанови після її складення, оголошення і вручення примірника постанови особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року неправомірною.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення на ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закритття справи про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з задоволенням позову слід вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з вимогами ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як убачається з договору про надання правничої (правової) допомоги від 18 квітня 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським Бюро «РОСТИСЛАВА НИКИТЮКА», в особі керуючого бюро - адвокатом Никитюком Р.І. (Адвокат), адвокат зобов`язується надавати правничу (правову) допомогу «Клієнту» при захисті законних прав та інтересів останнього у справних правовідносинах з УПП в Тернопільській області ДПП, в тому числі щодо оскарження в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а «Клієнт» зобов`язаний оплатити надані послуги.

Відповідно до умов п. 4 вказаного договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1. п. 1 Договору «Клієнт» сплачує «Бюро» гонорар, розмір якого визначається погодинно та/або фіксовано у відповідності до критеріїв, визначених у Додатку №1 до Договору («Вартість правничої допомоги»), та Додатку №2 (Акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги»), які є невід`ємною частиною даного правочину.

Повноваження адвоката Никитюка Р.І. підтверджені договором про надання правничої (правової) допомоги від 18 квітня 2022 року, ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВО за №1020031 від 20 квітня 2022 року.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги, підписаного Адвокатським Бюро «РОСТИСЛАВА НИКИТЮКА» та ОСОБА_1 , вартість послуг Адвоката за цим актом складає 5600 грн., що складається з розрахунку: консультування клієнта (1 год.) - 1000 грн.; підготовка та подання адвокатського запиту №18/04/18 до УПП в Тернопільській області - 600 грн.; підготовка та подання адміністративного позову, в тому числі друкування та копіювання необхідних матеріалів, формування додатків, в інтересах Клієнта до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільській області (4 год.) - 4000 грн. Разом 5 год.

Разом з тим, згідно з вимогами ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 цієї статті КАС).

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини дев`ятої статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави суду для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Однак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.

Як зазначалося, відповідно до наданих позивачем доказів витрат на професійну правничу допомогу їх розмір становить 5600 грн.

Однак, суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, не відповідає критеріям співмірності, визначених частини п`ятої статті 134 КАС України.

Так, пред`явлений позов є справою незначної складності, предметом позову є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., обсяг матеріалів справи малий.

У судовому засіданні адвокат участі не брав, подав позовну заяву, заяви про розгляд справи без його участі та участі позивача, в процесі підготовки справи до розгляду підготував один адвокатський запит.

Виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є явно неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві.

Відтак, враховуючи незначну складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), невеликий обсяг цих робіт (послуг) та незначний час, витрачений адвокатом на їх виконання; значення справи для позивача, який оскаржує постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн., враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, слід зменшити.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Відтак, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 800 грн., які, на переконання суду, є достатніми та співмірними із часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих ним послуг.

Щодо доводів представника відповідача про те, що розмір витрат на правову допомогу має бути визначений із урахуванням того, чи були такі витрати фактично понесені, то слід зазначити, що, враховуючи приписи ч. 7 ст. 139 КАС України, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.

Також відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 122, 123, 242 - 246, 250, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №128032 від 15 квітня 2022 року, винесену поліцейським взводу №3 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капралом поліції Маняк М.В., якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (у разі несплати протягом 15 днів - подвійний розмір штрафу 680 гривень), і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп. та 800 (вісімсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне рішення суду складено 06 травня 2022 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, .

СуддяН. М. Сташків