Справа № 160/21215/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2022 року м. Дніпросправа № 160/21215/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року (головуючий суддя Конєва С.О.)

у справі №160/21215/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 34406,13 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за період з 07.04.2021 по 06.10.2021 із обчисленням грошового нарахування за один день 506,37 грн., у розмірі 92159,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.04.2021 позивач був звільнений зі служби в Національній поліції України за власним бажанням згідно до наказу №162 із виплатою йому одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 34406,13 грн. Однак, при його звільненні зі служби вказана одноразова грошова допомога виплачена йому не була, а була зарахована на його банківський рахунок лише 06.10.2021. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки відповідач повинен був розрахуватися з ним у день звільнення у відповідності до вимог ст.ст.47, 116 КЗпП України. Оскільки несвоєчасна невиплата вказаної одноразової грошової допомоги при звільненні сталася з вини відповідача, останній зобов`язаний виплатити позивачеві середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що передбачено ч.1 ст.117 КЗпП України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 21 серпня 2020 року, спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським (пунктом 8 розділу VI Порядку №260), встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з якими у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського, тобто, наведеною спеціальною нормою встановлені строки, відмінні від строків, визначених статтею 116 КЗпП України. Суд першої інстанції встановив, що одноразова грошова допомога при звільненні позивачу виплачена на другий робочий день після надходження коштів, що відповідає строкам, встановленим пунктом 8 Розділу VI Порядку № 260 та виключає можливість застосування положень ст.ст.116, 117 КЗпП України до спірних правовідносин.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач вважає, що суд першої інстанції безпідставно посилався на Порядок №260, оскільки даний порядок не врегульовує спірні правовідносини, натомість при вирішенні цієї справи суд повинен був керуватися приписами ст.ст.47 та 116 КЗпП України. Крім того, позивач вказав на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, з огляду на те, що суд, приймаючи оскаржуване рішення, прийняв до уваги відзив відповідача, однак вказаний відзив відповідач подав до суду з порушенням вимог КАС України, а саме: відповідач порушив строк подання відзиву та долучив до нього докази, які надав лише до суду, а позивачу направив копію відзиву без додатків; на день винесення оскаржуваного рішення відзив на позов позивач не отримав.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що відзив на позовну заяву подано до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження, у зв`язку з цим право позивача на подання відповіді на відзив не було порушено. Відповідач вказав також про те, що за загальним правилом норми КЗпП України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано те чи інше питання. В даному ж випадку, оскільки виплата одноразової грошової допомоги при звільненні хі служби в поліції врегульована нормами п. 8 розділу VI Порядку №260, у редакції чинній з 21.08.2020, тому норми ст.ст.116, 117 КЗпП України на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Позивач подав письмову відповідь на відзив, наполягає, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового та начальницького складу не врегульовані положення спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розмір виплать грошового забезпечення, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми трудового законодавства, якими такі питання врегульовано. Окрім того, позивач звертає увагу на порушення відповідачем норм ч.9 ст.79 КАС України, що призвело до порушення прав позивача на справедливий суд.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України та перебував на посаді начальника сектору кримінальної поліції відділення поліції №11 Дніпровського районного управління поліції, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 07.04.2021 №162 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 07.04.2021.

06 жовтня 2021 року позивачу виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 34406,13 грн., що підтверджено відомостями по особовому рахунку позивача, наведеними у довідці АТ ПриватБанк», копія якої наявна у справі.

Позивач, вважаючи, що одноразова грошова допомога при звільненні йому виплачена несвоєчасно у порушення вимог ст.116 КЗпП України, звернувся із позовом до суду у даній справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає таке.

Спірним у цій справі є питання відповідальності відповідача за невиплату позивачу у день його звільнення одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах Національної поліції. Спір щодо права позивача на отримання такої допомоги між сторонами відсутній.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Таким чином, умовами застосування ч.1 ст.117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Стосовно застосування у спірних відносин положень законодавства про працю, суд першої інстанції правильно виходив з того, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню лише у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані те чи інші правовідносини.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.94 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В свою чергу ч.2 ст.9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до ч.5 ст.9 цього Закону в редакції на час звільнення позивача зі служби в поліції поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітникам Служби судової охорони, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Разом з тим, безпосередньо вказаними Законами не врегульовано питання щодо порядку та строків виплати такої одноразової грошової допомоги.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799, затверджений Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Цей наказ, як в ньому зазначено, прийнятий відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, п.8 розділу VI Порядку № 260 в редакції на час виникнення спірних правовідносин (з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.07.2020 № 539, який набрав чинності з 21.08.2020) передбачено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Відповідно до п.7 розділу VI Порядку № 260 у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Отже, починаючи з 21 серпня 2020 року, спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з якими у відповідача відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги виключно в день звільнення поліцейського.

Таким чином, оскільки спеціальним законодавством, яким врегульовано правовідносини у сфері проходження служби в Національній поліції України, визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, норма статті 116 КЗпП України до спірних правовідносин застосуванню не підлягає. Відповідно, за наведеного вище правового регулювання є відсутніми підстави для застосування ст.117 КЗпП України.

Як вбачається з матеріалів справи, не спростовано позивачем, кошти на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським ГУНП в Дніпропетровській області, звільнених у квітні 2021 року, надійшли на рахунок ГУНП у жовтні 2021 року, а саме: 04.10.2021, що підтверджується відомостями, наведеними у довідці відповідача №1578 від 14.12.2021 (а.с.58-59).

06 жовтня 2021 року одноразова грошова допомога при звільненні перерахована на картковий рахунок позивача у сумі 34406,13 грн., про що свідчить довідка ПриватБанку по особовому рахунку позивача (а.с.32).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про дотримання відповідачем порядку та строків виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, визначених пунктом 8 Розділу VI Порядку № 260.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем порядку подання відзиву на позовну заяву, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі №160/21215/21. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 17 грудня 2021 року відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивачу установлено строк - протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду розрахунку, згідно якого заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням складала - 506,37 грн., на що позивач посилається у позові, виходячи з вимог ст.ст. 72-77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачу установлено строк - протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позов та доказів в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року вручена відповідачу 08 грудня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

22 грудня 2021 року відповідач подав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву з доказами направлення копії відзиву позивачу у цей же день.

Вказані обставини свідчать про дотримання відповідачем установленого судом першої інстанції строку для подання відзиву на позовну заяву.

Також суд апеляційної інстанції наголошує, що не надіслання відповідачем додатків до відзиву на адресу позивача в будь-якому не є підставою для скасування судового рішення.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, суд апеляційної інстанції вважає, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, перевірені та проаналізовані судом першої інстанції із наданням їм належної правової оцінки.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року у справі №160/21215/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко