Справа № 278/146/22
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/146/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., зрозглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та, з урахуванням позовної заяви у новій редакції (а.с. 29-38), свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2021 року поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Житомирській області ДПП рядовим поліції Бабійчук Тамарою Олександрівною відносно нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач посилається на неправомірність винесеної постанови, оскільки така складена за відсутності даних про вчинення правопорушення, не містить обґрунтованості вини та доказів вчинення правопорушення. Вважає постанову незаконною, прийнятою без врахування істотних обставин справи та такою, що порушує його права. У свою чергу, в ході розгляду справи йому не було роз`яснено його процесуальні права, позбавлено можливості реалізувати їх, а тому поліцейським було порушено норми процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, просить суд:

скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 728261 від 19.12.2021 року;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь сплачений судовий збір у сумі 496,20 грн.

Окрім того, позивач просить поновити строк на оскарження постанови, оскільки 19.12.2021 року постанова серії ДП18 №728261 за його участю не складалась, в розгляді справи він участі не приймав, а отримав дану постанову 11.01.2022 року разом із відповіддю УПП в Житомирській області на запит адвоката від 04.01.2022 року.

Ухвалою суду від 24.01.2022 року дану позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків (а.с. 25-26).

Ухвалою суду від 11.02.2022 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи без виклику сторін (а.с. 43-44).

Відповідач своїм процесуальним правом не скористався, відзив на позов не подав.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Щодо поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно вимог частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається з копії оскаржуваної постанови серії ДП18 № 728261, дана постанова прийнята 19.12.2021 року; від підпису про отримання постанови ОСОБА_1 відмовився (а.с. 16).

Позивачем у позовній заяві зазначено про те, що копію оскаржуваної постанови він отримав 11.01.2022 року, що підтверджується трекінгом поштового відправлення (а.с. 18-19).

Докази на спростування цього в матеріалах справи відсутні.

Позивач надіслав дану позовну заяву поштовим зв`язком 17.01.2022 року, про що свідчить штамп на конверті (а.с. 22), тобто у десятиденний строк після отримання спірної постанови.

За таких обставин та за відсутності інших даних про отримання позивачем оскаржуваної постанови суд приходить до висновку про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Щодо позовної вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 728261 від 19.12.2021 року.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті; оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом становлено, що 19.12.2021 року поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Житомирській області ДПП рядовим поліції Бабійчук Тамарою Олександрівною винесена постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 728261, в якій зазначено, що ОСОБА_1 19.12.2021 року о 04:18 год, керуючи транспортним засобом BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , на перехресті вул. Перемоги та майдану Перемоги, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», та здійснив проїзд, не зупиняючи транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 8.4б ПДР України; а також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії на право керування транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 1 ст. 122 КУрАП, за яке накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень з урахуванням вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП (а.с. 16).

Надаючи правову оцінку вищенаведеній постанові, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, - особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дорожній знак 2.2 забороняє проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а у разі, коли вона відсутня, перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Частиною 1 статтею 122 КУпАП, передбачено відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Згідно вимог п.п. а) п. 2.4. ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п.2.1 ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Як наголошує ч. ч. 1, 2, ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі наданих письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Позивачем до позовної заяви долучено диск (а.с. 20), на якому наявні ряд відеозаписів події, яка відбулась 19.12.2021 року.

Отже з відеозапису вбачається, що спочатку позивач не заперечує той факт, що втікав від патрульної поліції, оскільки останній "Не хотів, щоб його зупиняли" (цитата у відповідь на питання поліцейського). Натомість в подальшому почав заперечувати, що він керував транспортним засобом.

На вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія ОСОБА_1 зазначив: «Чому я маю вам його надавати? Я можу показати його в програмі «Дія», - однак цього так і не зробив.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Житомирській області від 13.01.2022 року № 31/6-1аз, станом на 11.01.2022 року відповідно до даних Єдиного державного реєстру МВС посвідчення водія громадянину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалось (а.с. 12).

З відеоматеріалу також вбачається, що чоловік, який був разом з ОСОБА_1 , повідомляє, що вони не зупинились на увімкнені на транспортному засобі поліції проблискові маячки синього і червоного кольору, оскільки працівники поліції не проговорили дану вимогу в рупор, на що поліцейським було роз`яснено, що водії інших транспортних засобів на увімкнені проблискові маячки синього і червоного кольору зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі).

У позовній заяві однією із підстав для скасування постанови вказано на те, що, зокрема, працівником поліції не було роз`яснено ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України та не надано право надати обгрунтовані пояснення щодо ситуації, яка виникла. Однак, з відео запису чітко вбачається, що поліцейським було роз`яснено позиції як ст. 268 КУпАП, так і ст. 63 Конституції України, в тому числі, і запропоновано позивачу надати свої пояснення. Однак своїм правом останній не скористався. Натомість відеозаписами підтверджується зухвале спілкування позивача та пасажирів автомобіля з працівниками поліції.

Окрім того, з оглянутого відеозапису вбачається, що за допомогою застосування відповідного тесту у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння, що останнім не спростовувалось.

Вказані дії позивача суд розцінює як такими, які спрямовані на введення працівників поліції в оману та намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Судом також не приймаються твердження позивача щодо незазначення в оскаржуваній постанові доказів скоєння правопорушення: відсутність в п. 7 постанови певних додатків, з огляду на те, що в п. 5 постанови поліцейським, яким складено протокол, зазначено про фото та відефіксацію (а.с. 16).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Пункт 1 ч. 1 ст. 35 того ж Закону України «Про Національну поліцію» наголошує, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Відтак, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП, визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення ст. 139 КАС України, та з огляду на те, що позов до задоволення не підлягає, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.

На підставі ст. ст.121, 126, 251, 252, 280 КУпАП, ЗУ «Про Національну поліцію», керуючись ст. ст.77, 241-246, 262-263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк для оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №728261 від 19.12.2021 року, винесеної поліцейським взводу № 1 роти № 4 УПП в Житомирській області ДПП рядовим поліції Бабійчук Тамарою Олександрівною.

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишити без задоволення.

Залишити постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №728261 від 19.12.2021 року, без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 09.05.2022 року.

Суддя О. М. Дубовік