Справа № 420/11050/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2022 року

м. Київ

справа № 420/11050/21

адміністративне провадження № К/990/7847/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року

у справі №420/11050/21 за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю),

УСТАНОВИВ:

01 квітня 2022 року указану касаційну скаргу зареєстровано у Верховному Суді.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2022 року для розгляду справи №420/11050/21 визначено колегію суддів у складі головуючого судді - Рибачука А.І., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2022 року задоволено заяви суддів Рибачука А.І., Мороз Л.Л., Бучик А.Ю. про самовідвід у зв`язку із порушенням порядку визначення складу суду, а саме при визначенні складу суду для розгляду цієї справи допущено помилку в їх спеціалізації.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 квітня 2022 року для розгляду справи №420/11050/21 визначено колегію суддів у складі головуючої - Мельник-Томенко Ж.М., суддів - Жука А.В., Мартинюк Н.М.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку з пунктами 2, 3 частини другої статті 353 КАС України, та указує, що позивач не надав своєчасно до суду письмових доказів наявності прав на проведення перевірки, передбачених частиною першою статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року (з наступними змінами та доповненнями), згідно посвідчення від 23 березня 2021 року №29, зокрема, належним чином засвідчених копій доручення Прем`єр-міністра України від 11 березня 2021 року №10033/1/1-21 та доручення першого заступника голови ДСНС України від 12 березня 2021 року №02-3693/262-1, покладених позивачем в якості підстав проведення позапланової перевірки ТОВ «Алвас»; доказів наявності у підписанта позовної заяви ГУ ДСНС в Одеській області від 29 червня 2021 року за вих.№6001.2-3687/60171У - першого заступника начальника ГУ ДСНС в Одеській області полковника служби цивільного захисту Будаленко І.В. повноважень діяти у суді в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень в розумінні вимог частини третьої статті 55 КАС України. Переконує, що суд першої інстанції помилково відніс цю справу до категорії справ незначної складності та розглянув у порядку спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що відповідно до пунктів 2, 3 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження або; суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд вважає за потрібне зазначити наступне.

Так, хоча у розумінні частини шостої статті 12 КАС ця справа і не належить до справ незначної складності, проте водночас така її характеристика автоматично не відносить її до тієї категорії справ, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За частиною другою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).

Відтак, з огляду на те, що ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, вона може бути розглянута за правилами загального позовного провадження, якщо суд першої інстанції дійде такого висновку.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України. Інші аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі №420/11050/21.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алвас» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2022 року у справі №420/11050/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Ж.М. Мельник-Томенко

Суддя Верховного Суду