Справа № 120/16873/21-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 травня 2022 р. Справа № 120/16873/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області в особі Управління містобудування та архітектури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовною заявою до Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області в особі Управління містобудування та архітектури (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним наказ Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10.11.2021 №204 "Про відмову у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна";

- зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, що збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190 з урахуванням висновків суду;

- вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказує, що з 2021 року позивач вчиняє дії задля проведення реєстрації права власності на житловий будинок в селі Мартинівка, Жмеринського району, Вінницької області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. З метою завершення права реєстрації ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Северинвіської сільської ради Жмеринського району. Рішенням від 20.07.2021 №59349755 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень. У листопаді 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, побудованого та розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190. Разом з тим відповідач наказом від 10.11.2021 №204 відмовив у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна на підставі абз. 1 п.52 Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, а саме виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально.

Не погоджуючись з таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою від 02.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України.

21.12.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує щодо заявлених вимог та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Так, у поданому відзиві, відповідач звернув увагу суду, що Жмеринська міська рада Вінницької області є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Біликовецької сільської ради.

05.11.2021 до управління містобудування та архітектури надійшла заява від гр. ОСОБА_1 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, який збудовано на земельній ділянці з кадастровим номером: :03:001:0190, до заяви додано ряд необхідних документів, а саме: копію рішення про відмову у державши реєстрації прав та їх обтяжень №59349755 від 20.07.2021; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. №214083427 від 26.06.2020; копія довідки Біликовецької сільської ради від 09.01.2019 №21; копія виписки з негосподарської книги Біликовецької сільської ради від 19.06.2020 №316; копія декларації про готовність за амністією № ВН37 від 10.08.2020; копія технічного паспорта №424-19-ТП від 09.12.2019.

При ознайомленні з поданими до заяви документами, було з`ясовано, що гр. ОСОБА_1 звернувся з намірами реєстрації свого майна у державному реєстрі речових прав до державного реєстратора. Державним реєстратором надано відмову у реєстрації права у зв`язку з тим, що за зазначеною по поданих документах адресою вже зареєстровано право на нерухоме майно за іншою особою.

Окрім того, відповідач вказує, що з поданої декларації про готовність за амністією з назви об`єкта будівництва вбачається, що декларацію зареєстровано на реконструкцію житлового будинку, будівництво господарських споруд, а не на будівництво житлового будинку, що свідчило б про створення нового об`єкту будівництва, який потребує рішення про присвоєння адреси. Тобто з 1985 року до цього часу будівля існувала без адреси або з подвійною адресою та питання не врегульовувалось на місцевому рівні.

Представник відповідача зауважив, у виписці з погосподарської книги зазначено розмір земельної ділянки, яка перебуває в особистому користуванні гр. ОСОБА_1 0,4233 га у правовстановлюючому документі зазначено земельну ділянку без адреси та розміром 0,2451 га. До цього часу, топографо-геодезичного знімання (картографічних матеріалів ситуаційного плану) по с. Мартинівка не виготовлено, а генеральний план наявний станом на 1971 рік, тобто до будівництва житлового будинку гр. ОСОБА_1 1985 року забудови, що у свою чергу унеможливлює провести ідентифікацію приналежності земельної ділянки збудованому об`єкту нерухомого майна.

Водночас, представник звернув увагу суду, що питання комплексного упорядкування адрес у населених пунктах Жмеринської міської територіальної громади, до цього часу не врегульовано на рівні міністерства в частині визначення механізму упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна передбаченого п.50-53 Порядку. Виконавчим комітетом направлявся лист від 17.09.202 №02-5/10-4814 до Мінрегіону за роз`ясненнями питання упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, відповіді до цього часу не надійшло. Окрім того, управлінням містобудування та архітектури розроблено власний регуляторний акт для вирішення зазначеної проблеми. Акт направлено в органи Державної регуляторної служби для проходження відповідної процедури узгодження такого типу актів вих. лист від 03.12.2021р. №02- 5/10-5655.

Так, відповідач вказав, що спірне рішення прийнято ним у відповідності до вимог Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 07.07.2021 №690. Крім того, у разі задоволення заявлених вимог та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 результат її розгляду буде ідентичний попередньому, оскільки позивачем не усунуто причини, що були підставою для відмови.

Серед іншого, представник відповідача заперечив щодо встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

11.01.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача, спростовуючи аргументи, що наведені у відзиві, просив задовольнити заявлений позов у повному обсязі.

Ухвалою від 22.03.2022 залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 . Встановлено третій особі строк для подання письмових пояснень щодо позову, відзиву.

Третя особа, своїм правом на подання письмових пояснень не скористалась, хоча копію ухвали від 22.03.2022 гр. ОСОБА_2 отримав 31.03.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №383.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 19.06.2020 державним реєстратором здійснено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0190 за ОСОБА_1 , підстава для державної реєстрації державний акт на право приватної власності на землю, серії IV-ВН №006309, виданий 22.09.2000 Біликовецькою сільською радою народних депутатів Жмеринського району.

З 2021 року позивач вчиняє дії задля проведення реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житлового будинку в селі Мартинівка, Жмеринського району, Вінницької області, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190.

З метою завершення права реєстрації ОСОБА_1 звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Северинвіської сільської ради Жмеринського району.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Северинівської сільської ради Жмеринського району Мельник Н.Л. від 20.07.2021 №59349755 ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований у АДРЕСА_1 , оскільки згідно відповіді КП "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 23.04.2021 №1011/1/01-7/21 та матеріалів інвентаризаційної справи №132 станом на 31.12.2012 на житловий будинок, що розташований АДРЕСА_1 право власності в цілому зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 15.02.2002 №19 (а.с.18 на звороті).

Відповідно до довідки Біликовецької сільської ради від 09.01.2019 №21 житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно запису в погосподарській книзі №7 належить ОСОБА_1 (а.с.18).

Листом від 02.09.2021 №02-47 виконавчий комітет Жмеринської міської ради у відповідь на адвокатський запит представника позивача, визнав, що виконавчим комітетом Біликовецької сільської ради при наданні довідки від 09.01.2019 №21 та виписки з погосподарської книги від 19.06.2020 №316 було допущено помилку. Вказано, що рішення про присвоєння поштових адрес житловим будинкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Жмеринській міській раді відсутні (а.с.19).

05.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, житловому будинку, який збудовано на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190. До заяви додав копію рішення про відмову у державши реєстрації прав та їх обтяжень №59349755 від 20.07.2021; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. №214083427 від 26.06.2020; копія довідки Біликовецької сільської ради від 09.01.2019 №21; копія виписки з негосподарської книги Біликовецької сільської ради від 19.06.2020 №316; копія декларації про готовність за амністією № ВН37 від 10.08.2020; копія технічного паспорта №424-19-ТП від 09.12.2019.

Наказом Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10.11.2021 №204 відмовлено у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна на підставі абз. 1 п.52 "Порядку присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна", а саме виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально, згідно пп.2 п.8 ст.26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".

Не погоджуючись з рішенням суб`єкта владних повноважень від 10.11.2021 №204 та з метою зобов`язання останнього повторно розглянути заяву позивача про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог в контексті цієї спірної ситуації, суд керується та виходить з наступного.

Першочергово слід вказати, що розпорядженням КМУ від 06.05.2020 №512-р затверджено перспективний план формування територій громад Вінницької області.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" від 17.11.2020 № 1009-IX розділ V "Прикінцеві та перехідні положення" ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" доповнено пунктом 6-1 такого змісту: "6-1. До прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади).

Так, на підставі вказаного плану та на виконання вимог ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій" від 17.11.2020 № 1009-IX, рішенням Жмеринської сільської ради від 09.12.2020 №57 розпочато процедуру реорганізації, серед інших, і Біликовецької сільської ради.

Отже, у день набуття повноважень новообраною Жмеринською міською радою, остання стала правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Біликовецької сільської ради.

Відповідно підпункту 10 пункту "б" статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, підпунктом 2 пункту "б" статті 31 цього Закону визначено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено організацію роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів.

На підставі пунктів 1-1, 2 статті 37 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом.

Таким чином, з урахуванням наведених норм саме виконавчий комітет Жмеринської міської ради є повноважним органом щодо прийняття рішень про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів нерухомого майна у випадках та порядку, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адресою об`єкта нерухомого майна (далі - адреса) є унікальна структурована сукупність реквізитів, що використовуються для ідентифікації об`єкта та визначення місця його розташування на місцевості.

Порядок присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна затверджується Кабінетом Міністрів України. Порядок не може передбачати обов`язок фізичних та юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень державних органів, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Адреса присвоюється об`єктам будівництва, будинкам, будівлям, спорудам, квартирам, гаражним боксам, машиномісцям, іншим житловим та нежитловим приміщенням, які є самостійними об`єктами нерухомого майна.

Адреса не присвоюється: 1) тимчасовим спорудам; 2) будівлям та спорудам, що є приналежністю відповідної будівлі або споруди або їх складовою частиною; 3) іншим об`єктам нерухомого майна, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес об`єктів нерухомого майна (далі - Порядок присвоєння адрес).

Порядок присвоєння адрес, визначений цим Законом, не поширюється на земельні ділянки.

Приписами частини 4 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що реквізитами адреси є: 1) назва держави (Україна); 2) назва адміністративно-територіальної автономії у складі України - для об`єктів, розташованих на території Автономної Республіки Крим; 3) назва області (крім Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя); 4) назва району - для населених пунктів районного підпорядкування; 5) назва населеного пункту, а для об`єктів, розташованих за його межами, - назва найближчого населеного пункту (об`єднаної територіальної громади), розташованого у межах відповідного району (об`єднаної територіальної громади); 6) назва гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта (за наявності); 7) назва вулиці, площі, майдану, шосе, проспекту, бульвару, алеї, провулку, узвозу тощо (далі - вулиця) (за наявності); 8) номер об`єкта (будинку, будівлі, споруди); 9) номер корпусу - для об`єктів, які складаються з декількох корпусів; 10) номер квартири, гаражного боксу, машиномісця, іншого житлового та нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна (за наявності).

Згідно з частиною 5 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до частини 11 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для зміни адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта є: 1) зміни в адміністративно-територіальному устрої (у тому числі зміна назви області, району, населеного пункту); 2) зміна назви вулиці, її об`єднання та поділ; 3) зміна назви гідрографічного, соціально-економічного, природно-заповідного або іншого подібного об`єкта; 4) об`єднання, поділ закінчених будівництвом об`єктів, виділення частки із закінченого будівництвом об`єкта (з урахуванням вимог пункту 2 частини третьої цієї статті); 5) упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна у визначених цим Законом випадках та в інших випадках, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес.

Водночас, згідно з частиною 15 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" підставами для відмови у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта за заявою власника (співвласника) закінченого будівництвом об`єкта (його представника) про зміну адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є власником (співвласником) об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву про зміну адреси, або його (їх) представником; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння адреси на відповідній території.

Відмова у зміні адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Згідно з пунктом 16 статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" присвоєння адреси самочинно збудованим об`єктам, на які визнано право власності за рішенням суду, та об`єктам, визначеним пунктом 9 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону, здійснюється відповідно до частин четвертої, п`ятої, сьомої - десятої статті 26-5 цього Закону після прийняття в експлуатацію таких об`єктів.

Статтею 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено особливості присвоєння, коригування адреси після запровадження електронної системи щодо об`єктів, право на виконання будівельних робіт щодо яких отримано до запровадження такої системи.

Частинами 1-3 вказаної вище статті визначено, що після запровадження електронної системи присвоєння, зміна, коригування, анулювання адреси щодо об`єктів, право на виконання будівельних робіт щодо яких набуто до запровадження цієї системи, здійснюються у порядку, визначеному статтею 26-3 цього Закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Документи для присвоєння, коригування адреси подаються відповідно до статті 26-1 цього Закону.

Присвоєння адреси здійснюється за вибором замовника після отримання права на виконання будівельних робіт або після прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до частини 4 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, які будуються (збудовані) на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (крім будинків, які містять дві та більше квартир, споруджених відповідно до законодавства), не потребують прийняття рішення про присвоєння адреси. Адресою такого об`єкта вважається місце розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний будинок, згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За бажанням замовника такому об`єкту може бути присвоєно адресу в порядку, визначеному цією статтею (частина 4 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності").

Згідно з частиною 5 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" для присвоєння адреси подаються такі документи:

1) заява про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва або закінченого будівництвом об`єкта із зазначенням прізвища, імені, по батькові заявника та реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності) - для фізичної особи або найменування та ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - для юридичної особи, відомостей про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);

2) копія документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій споруджується (споруджено) об`єкт (крім випадків, встановлених Кабінетом Міністрів України в Порядку присвоєння адрес), - у разі, якщо право власності або користування земельною ділянкою не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

3) генеральний план об`єкта будівництва (у разі спорудження об`єкта на підставі проектної документації на будівництво) - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва;

4) копія документа, що дає право на виконання будівельних робіт, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);

5) копія документа, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, - у разі подання заяви про присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта (якщо відомості про такий документ не внесено до електронної системи);

6) копія документа, що посвідчує особу заявника, - у разі подання документів поштовим відправленням;

7) копія документа, що засвідчує повноваження представника, - у разі подання документів представником поштовим відправленням або в електронній формі.

Копії документів, що подаються для присвоєння адреси, засвідчуються замовником (його представником).

Частина 7 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" визначає, що орган з присвоєння адреси протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви про присвоєння, коригування адреси:

1) приймає рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси, яке повинно містити відомості про ідентифікатор закінченого будівництвом об`єкта (для об`єктів, яким присвоєно ідентифікатор до подання заяви);

2) оприлюднює рішення про присвоєння, коригування/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси на своєму офіційному веб-сайті (у разі наявності);

3) вносить інформацію про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси (у тому числі копію рішення про присвоєння, коригування адреси/відмову у присвоєнні, коригуванні адреси) до Реєстру будівельної діяльності.

Рішення про присвоєння/відмову у присвоєнні адреси повинно додатково містити відомості про місце розташування об`єкта згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт (у разі присвоєння адреси щодо об`єкта будівництва), або документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (у разі присвоєння адреси щодо закінченого будівництвом об`єкта).

Рішення про відмову у присвоєнні, коригуванні адреси повинно містити посилання на відповідну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також відомості про те, яке саме положення поданого заявником документа не відповідає вимогам законодавства.

Згідно з частиною 8 статті 26-4 вищевказаного закону підставами для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси є: 1) подання неповного пакета документів; 2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально; 3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва; 4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території.

Відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2021 №690 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна (далі - Порядок №690), який визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень).

Органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - уповноважені органи з присвоєння адрес) (абз.2 п.1 Порядку №690).

Згідно з пунктом 3 Порядку №690 перелік документів, що подаються для присвоєння, зміни, коригування, анулювання адреси, строки їх розгляду, підстави для відмови у присвоєнні адреси визначаються відповідно до положень статей 26-3, 26-4 і 26-5 Закону.

Відповідно до п.5-6 Порядку №690 присвоєння, зміна, коригування, анулювання адреси об`єкта будівництва, об`єкта нерухомого майна здійснюються виключно з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Присвоєння, зміна, коригування адреси об`єктів, що збудовані або будуються на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, здійснюються з обов`язковим дотриманням тотожності адреси об`єкта та місця розташування земельної ділянки із застосуванням реквізитів, визначених пунктами 1-8 частини четвертої статті 26-3 Закону.

Згідно з пунктом 50 Порядку №690 упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів державної або комунальної власності; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9, 10 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком.

Положеннями пункту 52 Порядку №690 встановлено, що у разі виявлення дублювання номерів об`єктів нерухомого майна, один чи більше з яких не є об`єктами державної чи комунальної власності та не підпадають під випадки, зазначені у пункті 50 цього Порядку, зміна, коригування адреси здійснюються на підставі рішення суду.

Як вказує відповідач у відзиві, при ознайомленні з поданими до заяви ОСОБА_1 документами, було з`ясовано, що останній звернувся з намірами реєстрації свого майна у державному реєстрі речових прав до державного реєстратора. Державним реєстратором надано відмову у реєстрації права у зв`язку з тим, що за зазначеною по поданих документах адресою ( АДРЕСА_1 ) вже зареєстровано право на нерухоме майно за іншою особою, а саме за гр. ОСОБА_2 .

Окрім того, відповідач вказує, що з поданої декларації про готовність за амністією з назви об`єкта будівництва вбачається, що декларацію зареєстровано на реконструкцію житлового будинку, будівництво господарських споруд, а не на будівництво житлового будинку, що свідчило б про створення нового об`єкту будівництва, який потребує рішення про присвоєння адреси. Тобто, з 1985 року до цього часу будівля існувала без адреси або з подвійною адресою та питання не врегульовувалось на місцевому рівні.

Разом з тим, підставою для відмови у присвоєнні адреси нерухомого майна, відповідач у спірному наказі від 10.11.2021 №204 вказав абз. 1 п.52 Порядку №609, а саме виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально, згідно пп.2 п.8 ст.26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності".

Надаючи оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень, суд наголошує, що частиною 8 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено вичерпні підстави для відмови у присвоєнні, коригуванні адреси, якими є:

1) подання неповного пакета документів;

2) виявлення неповних або недостовірних відомостей у поданих документах, що підтверджено документально;

3) подання заяви особою, яка не є замовником, або його представником - у разі подання заяви щодо присвоєння, коригування адреси щодо об`єкта будівництва;

4) подання заяви до органу з присвоєння адреси, який не має повноважень приймати рішення про присвоєння, коригування адреси на відповідній території.

При цьому згідно з положеннями вищенаведеної статті відмова у присвоєнні, коригуванні адреси з підстав, не передбачених цією частиною, не допускається.

В свою чергу, в розрізі встановлених обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що підстави для відмови у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна, визначені в наказі від 10.11.2021 №204, суперечать положенням частини 8 статті 26-4 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Так, відповідач належним чином не обґрунтував та не довів, які саме неповні або недостовірні відомості він виявив у поданих позивачем документах, що підтверджено документально.

З урахуванням вищенаведених обставин, надаючи оцінку спірному наказу, суд зазначає, що останній є необґрунтованим, з нього не вбачаються дійсні та об`єктивні підстави для відмови у присвоєнні адреси закінченому будівництвом об`єкту житловому будинку, а також дане рішення прийнято з порушенням принципу пропорційності, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів позивача у цій справі.

З урахуванням наведеного спірне рішення не відповідає приписам статті 2 КАС України, відтак підлягає скасуванню судом.

Разом з тим, визначаючись щодо способу захисту його прав, обраного позивачем, варто врахувати, що спірні правовідносини виникли з підстав відмови у присвоєнні адреси об`єкту, який збудовано на належній позивачу земельній ділянці та щодо якого, як вказує відповідач у поданому до суду відзиві, за зазначеною по поданих документах (зокрема технічному паспорту № НОМЕР_1 на будинок садибного типу, декларації про готовність за амністією ВН37) адресою: АДРЕСА_1 вже зареєстровано право на нерухоме майно за іншою особою, а саме за гр. ОСОБА_2 .

З цього приводу варто вказати про наступне.

Пунктами 23-41 Порядку №690 визначено порядок визначення реквізитів адреси "номер об`єкта (групи будівель та споруд підприємства (як єдиного майнового комплексу), будівлі, споруди)", "номер корпусу об`єкта".

Для нумерування об`єктів використовуються арабські цифри. Номер об`єкта може також містити літеру. Літера використовується у разі, коли відсутня можливість забезпечити послідовну нумерацію будівель, розташованих вздовж вулиці, відповідно до пункту 25 цього Порядку (наприклад, у разі будівництва двох чи більше будівель замість однієї, поділу будівель на дві чи більше блоковані). Також може використовуватися літера для будівель, що розташовані (або будуються) посеред кварталу та не мають фасаду, що виходить на вулицю. У такому разі номер найближчої житлової будівлі (для інших житлових) або споруди (для інших споруд), яка має фасад, який виходить на вулицю, отримує літеру "А", а будівля чи будівлі (споруда чи споруди) відповідно отримують інші літери.

До адреси декількох об`єктів під одним номером (об`єктів, що складаються з декількох корпусів) додається номер об`єкта (корпусу, ділянки або будинку (садового, дачного), гаражу, елінгу, ангару тощо), який позначається арабською цифрою через пробіл після слова, що характеризує об`єкт ("корпус", "гараж" тощо) (наприклад, № 12, корпус 1; № 4, гараж 112).

Відповідно до п. 41 Порядку №690 у разі коли нумерування об`єктів здійснювалося в інший спосіб, ніж передбачено цим Порядком, для подальшого нумерування нових об`єктів здійснюється упорядкування нумерації.

Як зазначалось вище упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна здійснюється: у випадку виявлення невідповідності адреси фактичному розташуванню об`єкта; у випадку виявлення дублювання адрес існуючих об`єктів державної або комунальної власності; у випадку подвоєння адрес внаслідок об`єднання населених пунктів; у випадках, визначених пунктами 9, 10 та 41 цього Порядку; у випадках, встановлених законодавством та цим Порядком.

Так, відповідно до п.9 Порядку №690 зміна адреси з реквізитом "номер окремої частини об`єкта" здійснюється в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта.

Згідно з п. 10 Порядку №690 у разі виявлення дублювання номерів окремих частин об`єкта зміна (коригування) адреси здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, визначеного абзацом другим цього пункту.

У разі коли всі окремі частини об`єкта з однаковими адресами є комунальною або державною власністю та належать одному власнику, їх адреси можуть бути змінені в порядку упорядкування нумерації окремих частин об`єкта.

В свою чергу, п. 41 Порядку №690 визначено, що у разі коли нумерування об`єктів здійснювалося в інший спосіб, ніж передбачено цим Порядком, для подальшого нумерування нових об`єктів здійснюється упорядкування нумерації.

В свою чергу, суд враховує, що листом від 02.09.2021 №02-47 виконавчий комітет Жмеринської міської ради у відповідь на адвокатський запит представника позивача, визнав, що виконавчим комітетом Біликовецької сільської ради при наданні довідки від 09.01.2019 №21 та виписки з погосподарської книги від 19.06.2020 №316 було допущено помилку. У листі від 02.09.2021 №02-47 вказано, що рішення про присвоєння поштових адрес житловим будинкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в Жмеринській міській раді відсутні (а.с.19).

У цій справі як позивачем, так і відповідачем визнається, а також підтверджується наявними у матеріалах справи документами, та обставина, що окремі приватні будинки позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 мають однакову поштову адреса, а саме: АДРЕСА_1 .

Будь-яких спорів щодо права власності на належне кожному з них нерухоме майно між позивачем та третьою особою немає.

Як вказував відповідач у відзиві питання комплексного упорядкування адрес у населених пунктах Жмеринської міської територіальної громади, до цього часу не врегульовано на рівні міністерства в частині визначення механізму упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна передбаченого п.50-53 Порядку. Виконавчим комітетом направлявся лист від 17.09.202 №02-5/10-4814 до Мінрегіону за роз`ясненнями питання упорядкування нумерації об`єктів нерухомого майна, відповіді до цього часу не надійшло. Окрім того, управлінням містобудування та архітектури розроблено власний регуляторний акт для вирішення зазначеної проблеми. Акт направлено в органи Державної регуляторної служби для проходження відповідної процедури узгодження такого типу актів вих. лист від 03.12.2021р. №02- 5/10-5655.

Разом з тим, за умови неоднозначного способу застосування відповідачем нормативних актів та неможливості вибору способу дій у відповідності до чинного законодавства, виникла ситуація, коли позивач позбавлений можливості внести відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки об`єкту нерухомого майна не присвоєно адресу, що в свою чергу, на переконання суду, порушує право на розпорядження своєю власністю ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У зв`язку з відмовою відповідачем присвоїти адресу закінченому будівництвом об`єкту житловому будинку позивача, порушуюється право останнього на розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві приватної власності.

При цьому, обираючи належний спосіб захисту прав позивача у цій справі, враховуючи аргументи відповідача наведені у відзиві, суд зважає на правову позицію висловлену ВС У постанові від 13.08.2020 по справі №344/9283/16-а, де ВС вказав, що вирішення питання про присвоєння об`єкту нерухомого майна поштової адреси належить до повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради. При цьому, діюче в Україні законодавство чітко не регламентує процедуру присвоєння такої адреси, незважаючи на те, що жодного правочину з нерухомим майном неможливо здійснити, якщо йому не присвоєно поштову адресу. В той же час, органи місцевого самоврядування не позбавлені можливості затверджувати такі процедури на місцях.

Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача, про те, що з поданої декларації про готовність за амністією з назви об`єкта будівництва вбачається, що декларацію зареєстровано на реконструкцію житлового будинку, будівництво господарських споруд, а не на будівництво житлового будинку, що свідчило б про створення нового об`єкту будівництва, який потребує рішення про присвоєння адреси. Тобто з 1985 року до цього часу будівля існувала без адреси або з подвійною адресою та питання не врегульовувалось на місцевому рівні, оскільки такі доводи прямо суперечать принципу визначеному у ст. 19 Конституції України, щодо того, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Водночас у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", за якою органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

З огляду на встановлену під час судовому розгляду протиправність рішення відповідача від 10.11.2021 №204, зважаючи на заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у спосіб визнання протиправним та скасування наказу Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10.11.2021 №204 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, що збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190 з урахуванням висновків суду, висловлених у цьому рішенні.

Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене, виходячи із системного аналізу норм законодавства, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Тобто, питання щодо зобов`язання відповідача подати такий звіт вирішується судом під час постановлення судового рішення.

Таким чином, встановлення строку на подачу звіту про виконання судового рішення є правом суду, який ухвалив судове рішення, а не його обов`язком.

В даному ж випадку, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням зазначеного рішення.

Щодо вимоги про стягнення судових втрат, слід вказати наступне.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією від 26.11.2021 №ПН4215850.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача суду надано: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої (правової) допомоги від 15.11.2021, ордер на надання правничої (правової) допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордера від 15.11.2021 про оплату 8000 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору клієнт сплачує адвокату за надання правової допомоги гонорар у розмірі 8000 грн. за надання правової допомоги у справі в судовому засіданні, поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд враховує обсяг фактично наданих адвокатом послуг, складність справи, кількість витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірність обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас суд доходить висновку, що кількість витраченого адвокатом часу та розмір понесених позивачкою витрат на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних робіт (наданих послуг).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з пунктами 268-269 рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), пункт 55 з подальшими посиланнями).

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи, оскільки надані стороною докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 та від 31.07.2020 у справі № 301/2534/16-ц.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту його інтересів в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд дійшов висновку, що витрати позивача на правову допомогу підлягають зменшенню до 2000,00 грн. і такий розмір відповідатиме вимогам розумності та обґрунтованості.

Отже, за наслідками розгляду цієї справи на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 10.11.2021 №204 "Про відмову у присвоєнні адреси об`єкту нерухомого майна".

Зобов`язати Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Жмеринської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна, що збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:001:0190 з урахуванням висновків суду, висловлених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі грн.) та витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн.) за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Жмеринської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Виконавчий комітет Жмеринської міської ради Вінницької області в особі Управління містобудування та архітектури (вул. Центральна, 4, м. Жмеринка, 23100, )

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 10.05.2022

Суддя Томчук Андрій Валерійович