Справа № 399/493/21
Суддя: Шульженко В. В.
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 399/493/21
провадження № 2-а/399/2/2022
Рішення

Іменем України

09 травня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Шульженко В.В., при секретарі судового засідання Аксьоновій К.С., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача, адвоката Кінаша А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, капрала поліції Ярового Віктора Миколайовича, Департамента патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №455036 винесену 02.07.2021 року поліцейським взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, капрала поліції Ярового Віктора Миколайовича відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.07.2021 року о 00 год. 42 хв. біля автомобіля ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. І. Приходька, б.58 у м. Кременчук до нього надійшли працівники поліції і почали вимагати, щоб він надав реєстраційні документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Він не перебував за кермом зазначеного транспортного засобу, тому вважав вимогу працівників поліції безпідставною. Працівники поліції заявили, що на їх думку він порушив п.21а ПДР України, відповідальність за яке передбачена за ч.1 ст. 126 КУпАП і пообіцяли, що вони зобов`яжуть його сплатити штраф у розмірі 425 грн. 11.07.2021 року засобами поштового зв`язку він отримав копію постанови серії БАА №455036 від 02.07.2021 року з квитанцією про сплату штрафу відповідно до зазначеної постанови. Відповідно до зазначеної постанови він визнаний винним в порушені п.21а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП. Вважає, що інспектор при винесенні постанови не керувався жодними допустимими доказами, які б підтверджували його вину у інкримінованому правопорушенні. Стверджує, що оскільки він не керував транспортним засобом та не був учасником дорожнього руху, то вважав неправомірними дії працівників поліції і підстав для отримання оскаржуваної постанови не вбачав. Стверджує, що керувала зазначеним автомобілем його дружина ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.28-30 т.1).

Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання з розгляду справи по суті (а.с. 41-42 т.1).

10.08.2021 року від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами (а.с. 51-60, 78-86 т.1).

Ухвалою суду від 26.08.2021 року задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі співвідповідача Департамент патрульної поліції (а.с.102-104 т.1).

Протокольною ухвалою суду від 13.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.135-139 т.1).

06.09.2021 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву з доданими до нього документами (а.с. 112-122 т.1).

Ухвалою суду від 11.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідка - працівника відділення поштового зв`язку смт Онуфріївка Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" ОСОБА_4 , та судом витребувано у Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (вул. Гоголя, 72 м. Кропивницький, 25006) копію Форми N 8 відділення поштового зв`язку смт Онуфріївка Кіровоградської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" (а.с.186-189 т.1).

Відповідач 1 у відзиві заперечує позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Заперечення обґрунтовує тим, що дійсно відповідачем 1 винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Наводить законодавчі норми, які передбачають те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Зазначає, що жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП на підтвердження дотримання ПДР України позивач на місці розгляду справи не надав, тому прийняті усні пояснення водія та прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення на водія за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідач 2 у відзиві просив відмовити в задоволені позову повністю. Обґрунтування заперечень є аналогічними запереченням наданим у відзиві представником відповідача 1.

В судових засіданнях позивач та його представник позов підтримали повністю просили його задовольнити з підстав зазначених у ньому. Представник позивача зазначив, що автомобілем керувала дружина позивача, відповідачі цю обставину не заперечували та не спростовували. Коли вона побачила, що за нею їде поліція, то зупинила автомобіль і почала тікати, а позивач підбіг до автомобіля. Дружина позивача планувала здавати іспит для отримання водійських прав та подумала, що, якщо відносно неї складуть протокол за порушення ПДР України, то це негативно відзначиться при здачі іспиту. Підійшовши до автомобіля та працівників поліції, позивач пред`явив останнім документи (органайзер з документами) та сказав, що він свій, але працівники поліції вирішили, що саме він був за кермом та почали оформляти відносно нього адміністративні матеріали щодо ч.1 ст.130 КУпАП. Дружина при цьому сховалася в кущах, а позивач не давав працівникам поліції її номер телефону, щоб її не вилучили у кущах. Представник позивача також зазначив, що відповідачами не підтверджено жодними доказами у даній справі виклик на 102 щодо позивача, доказів зупинки транспортного засобу немає ніяких, також немає доказів того, що саме позивач керував автомобілем, а пішохід не зобов`язаний надавати працівникам поліції технічний паспорт та посвідчення водія. Позивач також зазначив, що наданими відеозаписами чітко підтверджується те, що він не керував транспортним засобом, а що за кермом була особа жіночої статі. Позивач захистився за цю жінку, яка є його дружиною, в подальшому рознервував та почав говорити, що у нього немає ніяких документів, також обґрунтувавши таку свою позицію тим, що з самого початку, коли підбіг до машини він надав поліцейському органайзер з усіма документами, а саме посвідчення працівника поліції, посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причин неявки не повідомили, заяв, клопотань не направили. У поданих до суду відзивах просили справу розглянути за відсутності представників.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 268 КАС України учасник справи вважаться повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи визначеної ст. 286 КАС України з моменту направлення такого повідомлення працівником суду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши в судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, у тому числі диск із відеозаписами з боді-камери поліцейського, заслухавши показання свідків, суд приходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ч.1-2, 4 ст.126 КУпАП.

За правилами ч.2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до пп. а) п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до пп. б) п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).

Диспозиція ч.1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №455036 від 02.07.2021 року винесеної поліцейським взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП, капралом поліції Яровим Віктором Миколайовичем відносно ОСОБА_1 , судом встановлено, що 02.07.2021 року о 00:42 год. в АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 керував т.з. ВАЗ2109 днз НОМЕР_1 не мав при собі реєстраційних документів на т.з. та посвідчення водія, чим порушив п.2.1а, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП та постановлено застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. У гр.7 «до постанови додаються» наявний запис «відео з бодікам ВІ-01045». У гр.8, 9 оскаржуваної постанови наявний запис про те, що від підпису та від отримання копії постанови особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, відмовилася. Копія постанови надіслана рекомендованим листом (а.с. 91, т.1).

Враховуючи зазначене, судом встановлено та суд звертає увагу на те, що відповідно до суті правопорушення та опису обставин установлених при розгляді справи, які зазначені в оскаржуваній постанові, позивачу ставиться в порушення керування транспортним засобом не маючи при собі реєстраційних документів та посвідчення водія, чим порушив п. 2.1а ПДР України, проте поліцейський у постанові не визначає порушення одночасно і пп.б п.2.1 ПДР України, та притягує позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП за вказаними фактичними обставинами.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила, що поштове відправлення адресоване позивачу з м. Кременчук від відправника БПП у м. Кременчуці УПП в Полтавській області ДПП, вкладено нею у скриньку позивача 11.07.2021 року, у формі 8 позивач не розписувався, що підтверджується і копією зазначеного документу (а.с.236-237 т.1).

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні надала суду наступні показання, а саме, що їй відомо, що позивач у справі не керував автомобілем. Їхня дитина займається музикою і вони вирішили придбати гитару, знайшли продавця у м. Кременчук, але останній буває вдома пізно ввечері, і тому домовилися приїхати до нього додому у м. Кременчук близько 23:00 год. Коли їхали, то у Крюкові, перед мостом зустріли знайомого ОСОБА_5 , який стояв з увімкненою аварійкою, зупинилися та запитали про допомогу, на що останній відповів, що допомога не потрібна, і вони поїхали далі. Покупка їх влаштувала, але не вистачало коштів, і свідок сказала, що сама поїде зняти гроші, банкомат був недалеко. Але, свідок до банкомата не доїхала, бо побачила поліцейський патруль, який їхав за нею. Вона проїхала, зупинилася, до неї підбіг позивач і вона автоматично почала тікати у кущі та до залізничної дороги. Після усіх подій, додому того ж дня поверталися разом з позивачем. Також свідок зазначила, що в неї немає посвідчення водія, хотіла потренуватися керувати автомобілем в місті, але коли побачила поліцію, злякалася, вона недалеко від`їхала від будинку, а тому позивач побачивши, що за нею поїхали поліцейські, встиг до неї підбігти.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме, що в середині літа 2021 року, точніше на початку липня, він їхав з м. Кременчук по Крюківському мосту в напрямку смт Павлиш, і у нього спустило колесо, дістав запаску. Через дорогу, зупинилися на автомобілі позивач і його дружина, запитали у нього чи не потрібна допомога, на що він відповів, що непотрібна допомога. Зазначив, що вони їхали у м. Кременчук в напрямку Крюківського моста, близько 23:00 год, оскільки він о 21:00 год. лише їхав у м. Кременчук, а повертався значно пізніше. Хто був за кермом, свідок не звернув увагу.

Із досліджених в судовому засіданні двох DVD дисків із відеозаписами з нагрудної камери поліцейського, які додані відповідачем 1 до відзиву (а.с.84, т.1), судом встановлено, що на жодному із відеофайлів, які містяться на вказаних дисках, відсутні докази того, що саме позивач керував автомобілем.

Відеофайл містить дані про те, що позивач надає органайзер із документами працівнику поліції, який одразу їх не повертає, а досліджує їх та фотографує.

Відеофайл - 01:26:22 поліцейська зазначає позивачу про те, що в його органайзері, де лежить службове посвідчення, там є і посвідчення водія та техпаспорт на автомобіль та просить надати посвідчення водія, що на думку суду свідчить про те, що поліцейська бачила такі документи та відповідно позивач мав при собі посвідчення водія та реєстраційні документи.

Враховуючи вищезазначене в сукупності суд приходить висновку про те, що працівники поліції, при первинному наданні їм позивачем усіх документів, бачили в наявності у позивача посвідчення водія та техпаспорт, проте повторно вимагали їх для складення адміністративних матеріалів за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Також із відеодоказів видно, що позивач неодноразово заперечує факт керування транспортним засобом та просить поліцейських показати відповідне підтверджуюче відео, проте останніми таке відео не було надано для перегляду.

За положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Суд звертає увагу, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 року по справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 року по справі № 524/9716/16-а та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3 ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником Національної поліції факт вчинення правопорушення, в якому обвинувачено позивача, не зафіксовано належними доказами. Поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення не встановлені усі конкретні обставини вчинення правопорушення та не зібрані належні та достатні докази інкримінованого правопорушення, зокрема щодо керування саме позивачем транспортним засобом.

Порушення водієм пп.б) п. 2.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність, не ставилося в оскаржуваній постанові, при цьому порушення такого пункту зазначено в суті правопорушення та в описі обставин встановлених при розгляді справи.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність складу правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація з інших відеокамер тощо).

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова про притягнення до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, є недоведеним.

Відповідно до п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, встановлених обставин по справі, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126КУпАП відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Щодо розподілу судових витрат, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи видно, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн., що підтверджується квитанцією від 28.07.2021 року, тому зазначена сума судових витрат підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 242-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №455036 від 02.07.2021 року про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ вул. Федора Ернста, буд. 3, ), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко