Справа № 569/19207/21
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 569/19207/21 пров. № А/857/3259/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної митної служби на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року, ухвалене суддею Першко О.О. у м. Рівне в порядку письмового провадження у справі № 569/19207/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці Державної митної служби про скасування постанови в справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0223/20400/21 від 08.09.2021 року.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Постанову в справі про порушення митних правил № 0223/20400/21 від 08 вересня 2021 року скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 454 грн.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів наявність у позивача умислу на ухилення від сплати митних платежів, шляхом подання підробленого сертифікату про походження товару.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що позивач, як керівник ТзОВ «Імекс 2112», несе адміністративну відповідальність за порушення митних правил товариством. Відповідач зауважує, що товариство, як імпортер товару трактора марки «Jonh Deere», подало сертифікат походження товару, який містить неправдиві відомості, що призвело до заниження митних платежів. Зокрема, відповідач зазначив, що від уповноваженого органу ФРН надійшов лист, про те, що відбиток штампу на сертифікаті походження товару підроблений. Головне управління митниці міста Магдебург, штамп якої стоїть на сертифікаті, не підтверджує ні справжність документу, ні факт походження товару.

Відтак, відповідач вважає, що правомірно прийняв постанову у справі про порушення митних правил та притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 16.07.2021 року Луганська митниця ДМС склала акт документальної невиїзної перевірки № 1/7.15-19/43012501 дотримання приватним підприємством «Імекс 2112» вимог законодавства України з питань митної справи в частині перевірки обґрунтованості та законності надання пільг і звільнення від оподаткування за окремою митною декларацією від 19.03.2020 року № UA204080/2020/007558».

У ході цієї перевірки Луганська митниця ДМС встановила те, що сертифікат походження товару - трактора марки «Jonh Deere» містить неправдиві відомості про походження товару з Федеративної Республіки Німеччина. Ці відомості встановлені на підставі листа від уповноваженого органу ФРН, про те, що відбиток штампу на сертифікаті походження товару підроблений. Головне управління митниці міста Магдебург, штамп якої стоїть на сертифікаті, не підтверджує ні справжність документу, ні факт походження товару.

Листом від 04 серпня 2021 року № 7.15-1/19/7/689 Луганською митницею ДМС направлено акт перевірки відповідачу.

13.08.2021 року відповідач склав протокол про порушення митних правил № 0223/20400/21 у якому зафіксував наведений вище факт та зробив висновок, що позивач вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на загальну суму 46885,59 грн., подавши митному органу сертифікат походження товару, який містить неправдиві відомості щодо преференційного походження товару.

08.09.2021 року відповідач прийняв постанову в справі про порушення митних правил № 0223/20400/21, на підставі якої притягнув позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплачених митних платежів, що становить 140656,77 грн.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначено розділом ХІХ Митного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 485 Митного кодексу України, заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Статтею 485 Митного кодексу України передбачено, що склад вказаного вище правопорушення обумовлює наявність у діях декларанта особливої мети - ухилення від сплати податків та зборів або зменшення їх розміру, та вини у формі прямого умислу. Диспозиція цієї статті передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети однозначно вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За нормами статті 489 Митного кодексу України, посадова особа митного органу, при розгляді справи про порушення митних правил, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 36 МК України, походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару . Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

21 березня 2014 року між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони було підписано Угоду про асоціацію. Ця Угода була ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року №1678-VII та набула чинності з 01 січня 2016 року. Пунктом 1 статті 29 Угоди про асоціацію передбачено поступове скасування ввізного мита на товари, які походять з ЄС та ввозяться в Україну.

Частиною 1 ст. 16 Протоколу № 1 «Щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» вищевказаної Угоди передбачено, що товари, які походять з Європейського Союзу і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

У свою чергу, як зазначено у ч.1 ст. 17 Протоколу № 1, сертифікат з перевезення товару EUR.1, зазначений в статті 16 цього Протоколу, має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Частиною 2 ст. 17 Протоколу № 1 передбачено, що експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви.

Апеляційний суд встановив, що експортером товару - трактора марки «Jonh Deere» є OU Eurocontinent (Естонія), водночас ТзОВ «Імекс 2112», керівником якого є позивач, є імпортер цього товару.

Це свідчить про те, що жодного відношення до оформлення сертифікату з перевезення товару EUR.1 позивач немає, тому він не може нести відповідальність за надання відомостей, необхідних для підтвердження походження товару.

Крім того, апеляційний суд стверджує, що відповідач не надав доказів того, що позивач умисно подав неправдиві відомості про походження товару і не довів мету правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, яка спрямована на ухилення від сплати митних платежів.

Отже, відповідач не встановив вину позивача у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 485 МК України, яка може бути у формі лише прямого умислу, про що свідчить інша кваліфікована ознака складу цього правопорушення мета. Відповідач не вставив що дії позивача були спрямовані на досягнення мети правопорушення, яка полягає в ухиленні від сплати митних платежів.

Тому апеляційний суд погоджується із позицією суду першої інстанції про те, що постанову у справі про порушення митних правил необхідно скасувати, як протиправну, а адміністративний позов задовольнити.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці Державної митної служби залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2021 року в справі № 569/19207/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складений 05.05.2022 року