Справа № 160/3085/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 травня 2022 року Справа № 160/3085/22
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бухтіярова М.М., перевіривши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2022 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 на загальну суму 27 000 гривень, що складене 18.12.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2022 цій позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/3085/22 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених ст. 161 КАС України.

Так, з матеріалів позову було встановлено, що позивач, використавши процедуру адміністративного оскарження рішення про застосування фінансових санкцій №000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 від 18.12.2018 року, із цією позовною заявою звернулась до суду лише 08.02.2022 (згідно із відміткою на поштовому конверті), тобто із пропуском місячного строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою, водночас, в порушення ч.6 ст.161 КАС України заяви про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску позивачем не надано.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку.

Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2022 надіслана Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку та отримана нею 11.03.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

17.03.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій на обґрунтування підстав пропуску строку зазначено наступне. 07.12.2021 року, справа № 160/24845/21, суддею Туркаловою Н.В. позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 18.12.2018 року №-40-05/ було повернуто ОСОБА_1 через той факт, що позовна заява, на думку суду, не була підписана ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 розписалась на кожному аркуші позовної заяви, яка зараз знаходиться в суді, на останньому аркуші позовної заяви поставила свій підпис не біля прізвища, а знизу листка, що суд розцінив як не підписання позовної заяви. Після усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 знову звернулась до суду з вказаним позовом про визнання протиправним та скасування рішення про застування фінансових санкцій від 18.12.2018 №000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 .

Зазначені доводи на обґрунтування причин пропуску строку не були визнані поважними, з урахуванням тієї обставини, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження тих обставин, що про які зазначає позивач у заяві, тобто доказів звернення до суду із первинним позовом та отримання ухвали суду про повернення позову у справі №160/24845/21.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 продовжено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 14.02.2022 року, на п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду, через .

Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2022 надіслана Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку та отримана нею 16.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи.

04.05.2022 на адресу суду від представника позивача адвоката Ткаченка О.П. надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначено, що ДПС України було розглянуто лист ФОП ОСОБА_1 від 10.11.2021 та надіслана відповідь 12.11.2021 на електронну пошту з оскаржуваним рішенням про застосування фінансових санкцій від 18.12.2018 №000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 . Раніше рішення про застосування фінансових санкцій від 18.12.2018 №000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 не надсилалось ДПС України. Саме відповідь була надіслана ДПС України 06.12.2021, що підтверджується листом від 03.12.2021 №№27000/6/99-00-06-02-02-06, тому просить поновити строк звернення до суду.

Однак, такі доводи представника позивача на обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду не узгоджуються з викладеними у позовній заяві обставинами, в якій позивачем зазначено, що не погодившись з рішенням №000374/04-36-40-05/ НОМЕР_1 від 18.12.2018, вона розпочала адміністративне оскарження та подала скаргу до ДФС України, розгляд якої закінчився 26.03.2019 рішенням ДФС України про результати розгляду скарги №14193/6/99-99-11-06-01-25 від 26.03.2019, яке отримано нею саме 29.11.2021.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини 2 статті 122 КАС України визначено для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, положення КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу у застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Статтею 56 ПК України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів.

Так, відповідно до п. 56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п.56.2 ст. 56 ПК України).

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується (п.56.3 ст. 56 ПК України).

Відповідно до п.56.17 ст. 56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику (п.56.17.3).

Пунктом 56.18 ст.56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

При цьому, відповідно до п. 56.19 ст.56 ПК України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Отже, положення пункту 56.19 статті 56 ПК України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження.

Норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України.

Враховуючи, що позивачем використано процедуру адміністративного оскарження рішення №000374/04-36-40-05/ від 18.12.2018, рішення ДФС України від 26.03.2019 314193/6/99-11-06-01-25 про результати розгляду скарги, яким рішення №000374/04-36-40-05/ від 18.12.2018 залишено без змін, а скарга без задоволення, отримано позивачем 29.11.2021, про що самостійно зазначено позивачем у позовній заяві, з урахуванням положення пункту 56.19 статті 56 ПК України з 30.11.2021 (перший робочий день після відповідної дати) розпочався перебіг місячного строку для звернення до адміністративного суду із позовною заявою щодо оскарження рішення №000374/04-36-40-05/ від 18.12.2018.

Однак, із цією позовною заявою позивач звернулась до суду лише 08.02.2022, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого законом, і позивачем не надано належних доказів неможливості вчасного звернення до суду із цим позовом, тобто протягом місяця з наступного дня після отримання рішення ДФС України від 26.03.2019 314193/6/99-11-06-01-25, як не надано належних доказів на підтвердження доводів, зазначених у заяві про поновлення строку звернення до суду від 17.03.2022, тобто звернення позивача до суду із позовом щодо оскарження №000374/04-36-40-05/ від 18.12.2018 та отримання ухвали суду про повернення позову у справі №160/24845/21.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом, підтверджені відповідними та належними доказами.

Однак, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин незалежних від позивача, які унеможливили його своєчасне звернення до суду з даною позовною заявою.

Згідно частин першої-другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, суд звертає увагу, що рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.98 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Якщо в законі визначено порядок учинення певних дій, такий порядок у силу вимог вітчизняного законодавства повинен дисциплінувати осіб, котрі звертаються до суду, та не допускати входження процесу в безладний рух, оскільки право на суд не є абсолютним.

Відповідно до пунктів 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, враховуючи те, що позивач хоч і подала заяву про поновлення строку звернення до суду, але її доводи на обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду були визнані не поважними, а також ураховуючи не надання належних доказів на підтвердження обставин незалежних від позивача, які унеможливили її своєчасне звернення до адміністративного суду із цією позовною заявою, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви з усіма доданими до неї матеріалами позивачеві.

Суд звертає увагу на те, що згідно з приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Щодо сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2270,00 грн., суд роз`яснює, що відповідно до статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі повернення заяви або скарги, а тому позивач не позбавлена права звернутись до суду з відповідною заявою про повернення сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 123, 169, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій - повернути позивачеві Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова