Справа № 440/53/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/53/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Машівської селищної ради Полтавської області, виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Машівської селищної ради Полтавської області, виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення 12 сесії 8 скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03.11.2021 № 297/12-VІІІ «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Машівську селищну раду Полтавської області повторно розглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 07.09.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 гектарів, місце розташування якої в межах АДРЕСА_1 , з подальшою передачею у власність;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору.

Позовна заява подана позивачем на пошту 28 грудня 2021 року та зареєстрована канцелярією суду 04 січня 2022 року за вх. №121/22.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням 12 сесії 8 скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03.11.2021 № 297/12-VІІІ «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території села Кошманівка Коштанівського старостинського округу Полтавської області у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (дана земельна ділянка не перебуває у комунальній власності). Позивач вважає, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є незаконною, а мотиви, що наведені в оскаржуваному рішенні, не ґрунтуються на вимогах законодавства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/53/22, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні), витребувано докази від відповідача Машівської селищної ради Полтавської області та встановлено строк для їх надання до суду.

24 січня 2022 року до суду надійшов відзив виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області на позовну заяву /а.с. 33-34/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка, яку ОСОБА_1 виявила бажання отримати у власність, розташована поряд із земельною ділянкою, що перебуває в комунальній власності (кадастровий номер :01:001:0287). Згідно даних Публічної кадастрової карти України право комунальної власності на земельну ділянку, що стала предметом розгляду на засіданні дванадцятої позачергової сесії Машівської селищної ради восьмого скликання на підставі заяви ОСОБА_1 , не зареєстровано. Відповідач вважає, що орган місцевого самоврядування може прийняти правомірне рішення про передачу земельної ділянки у власність лише після державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку.

24 січня 2022 року до суду надійшов відзив Машівської селищної ради Полтавської області на позовну заяву /а.с. 36-37/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що земельна ділянка, яку ОСОБА_1 виявила бажання отримати у власність, розташована поряд із земельною ділянкою, що перебуває в комунальній власності, кадастровий номер :01:001:0287. Згідно даних Публічної кадастрової карти України, право комунальної власності на земельну ділянку, що стала предметом розгляду на засіданні дванадцятої позачергової сесії Машівської селищної ради восьмого скликання на підставі заяви ОСОБА_1 , не зареєстровано. Відповідач вважає, що орган місцевого самоврядування може прийняти правомірне рішення про передачу земельної ділянки у власність лише після державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 звернулася до Машівської селищної ради із заявою від 07.09.2021 (вхідний №1746 від 07.09.2021) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, місце розташування якої в межах АДРЕСА_1 на території Машівської селищної ради Полтавської області (Кошманівський старостинський округ), з подальшою передачею у власність /а.с. 39/.

До вказаної заяви позивачем було додано графічні матеріали - схема бажаного місця розташування земельної ділянки /а.с. 40/, копію паспорта позивача та копію картки платника податків, довідку із Кошманівського старостинського округу від 02.09.2021 за вих. №02-26/4/659.

За результатами розгляду цієї заяви ОСОБА_1 рішенням дванадцятої позачергової сесії восьмого скликання Машівської селищної ради від 03.11.2021 №297/12-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " відмовлено гр. ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, на території села Кошманівка Коштанівського старостинського округу Полтавської області у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (дана земельна ділянка не перебуває у комунальній власності) /а.с. 18, 41/.

Позивач не погодився рішенням 12 сесії 8 скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03.11.2021 № 297/12-VІІІ «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 » та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню 12 сесії 8 скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03.11.2021 № 297/12-VІІІ «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 », суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (надалі - ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до приписів частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 25.02.2020 у справі №723/1964/14-а, від 22.04.2020 у справі №818/1707/16.

В якості підстави для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу у спірному рішенні зазначено те, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться в межах села Кошманівка Кошманівського старостинського округу Полтавської області, не перебуває у комунальній власності Машівської селищної ради.

У відзивах на позовну заяву відповідачі пояснюють, що їх позиція ґрунтується на тому, що на бажану позивачем земельну ділянку не зареєстровано право комунальної власності.

Оцінюючи наведені доводи відповідачів, суд зазначає таке.

Сторонами визнається та відомостями Публічної кадастрової карти України підтверджено, що обрана позивачем земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту села Кошманівка /а.с. 42/.

Відповідно до частин 1, 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Згідно з частиною 1 статті 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Пунктами 3, 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013, передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

У державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.

Пунктами 7, 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013, встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом.

Статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV встановлено особливості державної реєстрації прав на земельні ділянки державної та комунальної власності.

Так, відповідно до приписів статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV рішення органів державної влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або користування (постійне користування, оренду, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) можуть прийматися за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Під час проведення державної реєстрації права користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) земельними ділянками державної чи комунальної власності, право власності на які не зареєстровано в Державному реєстрі прав, державний реєстратор одночасно з проведенням такої реєстрації проводить також державну реєстрацію права власності на такі земельні ділянки без подання відповідної заяви органами, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування.

Державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".

Таким чином, відсутність реєстрації права комунальної власності в Державному реєстрі прав на обрану позивачем земельну ділянку, не свідчить про відсутність права комунальної власності на неї, оскільки таке право комунальної власності виникло в силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06 вересня 2012 року № 5245-VI, який набрав чинності 01.01.2013, та рішення органу державної влади про передачу земельної ділянки у власність або користування може прийматися за відсутності державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку в Державному реєстрі прав.

Враховуючи наведене вище, суд критично оцінює доводи відповідача про правомірність оскаржуваного рішення з посиланням на те, що бажана позивачем земельна ділянка не знаходиться в комунальній власності, оскільки таке право комунальної власності на земельну ділянку виникло в силу Закону.

Відповідачами не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення 12 сесії 8 скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03.11.2021 № 297/12-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " прийняте відповідачем Машівською селищною радою Полтавської області не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Підсумовуючи викладене вище, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту його порушеного права та вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої позачергової сесії восьмого скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03 листопада 2021 року №297/12-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 " та зобов`язати Машівську селищну раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 вересня 2021 року (вхідний №1746 від 07 вересня 2021 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, місце розташування якої в межах АДРЕСА_1 на території Машівської селищної ради Полтавської області (Кошманівський старостинський округ), з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 24.12.2021 /а.с. 21/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Держаного бюджету України /а.с. 24/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області, як розпорядника коштів місцевого бюджету, що має відкриті рахунки в органах Державної казначейської служби України (стаття 22 Бюджетного кодексу України), на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 229, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Машівської селищної ради Полтавської області (ідентифікаційний код 21047618, вул. Незалежності, 113, смт. Машівка, Полтавський район, Полтавська область, 39400), виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області (ідентифікаційний код 04381467, вул. Незалежності, 113, смт. Машівка, Полтавський район, Полтавська область, 39400) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення дванадцятої позачергової сесії восьмого скликання Машівської селищної ради Полтавської області від 03 листопада 2021 року №297/12-VІІІ "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Машівську селищну раду Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 вересня 2021 року (вхідний №1746 від 07 вересня 2021 року) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, місце розташування якої в межах АДРЕСА_1 на території Машівської селищної ради Полтавської області (Кошманівський старостинський округ), з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич