Справа № 380/24994/21
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області №1 від 06.12.2021р. та податкове повідомлення-рішення №1 від 06.12.2021р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в загальній сумі 34 000,00 грн.

- стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області судовий збір у розмір 908,00 грн.

- стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

В обґрунтування вимог позову позивачка вказує, що відповідач всупереч визначеної у ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами кінцевої дати її дії, застосував до неї штраф в розмірі 34000 грн. Вважає, що контролюючим органом при нарахуванні їй суми боргу було допущено невірне трактування норм чинного законодавства в частині визначення строку дії ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що під час перевірки позивачки встановлено факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Позивачкою допущено порушення норм законодавства під час здійснення роздрібного продажу підакцизних товарів, коли сплив строк дії ліцензій.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, знаходиться на податковому обліку у відповідача. Здійснює підприємницьку діяльність у магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка 22.01.2020 року отримала ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 2000175, термін дії якої з 24.01.2020 по 24.01.2021 та ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2000144 термін дії якої з 24.01.2020 по 24.01.2021.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Львівській області від 01.11.2021 №3684-ПП, в період з 01.11.2021р. по 11.11.2021р. було проведено фактичну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 з питань додержання суб`єктом господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядку здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності документа, що підтверджує державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців відповідно до закону, ліцензій, свідоцтв.

За результатами проведеної фактичної перевірки відповідачем складено акт про результати фактичної перевірки від 12.11.2021р. № 21427/13-01-09-01/ НОМЕР_1 , в якому зазначено, що позивачка здійснювала реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявних діючих ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, а відтак позивачкою порушено ч.20 ст. 15 Закону України «Про державне виробництво і обіг спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

26.11.2021р. позивачкою подано відповідачу заперечення на вищевказаний акт про результати фактичної перевірки від 23.11.2021р. в якому обґрунтовано незгоду з висновками акту перевірки.

06.12.2021р. відповідач надав відповідь-відмову № 35135/6/13-01-09-01-12.

06.12.2021р. на підставі встановлених відповідачем порушень позивача було прийнято податкове повідомлення-рішення № 1 та № 1, у відповідності до яких застосовано до позивачки штрафні (фінансові) санкції у вигляді штрафу згідно із кожним податковим повідомленням-рішенням на загальну суму 34 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивачка звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно зі статтею 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (стаття 15 Закону №481/95-ВР).

Згідно з абзацом 5 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець отримала 22.01.2020 ліцензію № 2000175 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та ліцензію на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 2000144, в яких зазначений термін дії з 24.01.2020 по 24.01.2021.

Отже термін дії даних ліцензій був особисто встановлений повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення.

Висновки Акта перевірки про порушення позивачем порядку реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів (без наявності ліцензії) базуються на тому, що реалізація таких товарів відбулася після закінчення дії ліцензії 24.01.2021.

Суд зазначає, що спеціальним законом з питань ліцензування роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів визначено річний термін дії ліцензій та не встановлено правило щодо початку та закінчення перебігу строку дії ліцензії та порядку його обчислення.

За правилами частини шостої статті 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За правилами статті 251 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 252 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 254 ЦК України встановлено, що строк, визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 ЦК України).

Суд зазначає, що термін дії ліцензій був обмежений уповноваженим органом з настанням календарного дня 24.01.2021. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу та положень Конвенції, вжиття в ліцензії кінцевої дати дії «до 24.01.2021» свідчить про те, що у цей день у суб`єкта господарювання є право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами. Тобто, дата 24.01.2021 є днем, коли дія ліцензій не сплинула.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 820/6160/16, від 07 лютого 2019 року по справі №803/630/17, від 25 квітня 2018 року по справі №803/350/17, від 18 квітня 2019 року по справі № 815/1871/16.

Тобто, суд дійшов висновку про недопущення позивачем порушень вимог Закону №481/95-ВР під час здійснення роздрібного продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів в останній день чинності ліцензій 24.01.2021.

У даному випадку у контролюючого органу були відсутні правові підстави для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності у вигляді штрафу, оскільки реалізація алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснена за наявності відповідних ліцензій.

Відтак, податкове повідомлення-рішення від 06.12.2021 №1 та податкове повідомлення-рішення від 06.12.2021 № 1, якими за реалізацію алкогольних напоїв та тютюнових виробів без придбання відповідної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами до позивачки застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в розмірі 34000,00 грн., є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Натомість, позивачкою надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією №36197461 від 20.12.2021.

Крім того, позивачкою понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., що підтверджено квитанцією № 39 від 17.12.2021.

Статтею 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суд досліджує на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. позивачкою долучено до матеріалів справи: копію договору №1612/21 від 16.12.2021 про надання правової допомоги, укладеного між фізичною особою-підриємцем ОСОБА_1 та адвокатом Туркас Оксаною Іванівною; копію додатку № 1 до договору №1612/21 від 16.12.2021 про надання правової допомоги; копію акту приймання передачі послуг за договором №1612/21 від 16.12.2021 про надання правової допомоги від 20.12.2021; копію рахунку на оплату №16/12 від 16.1.202; копію квитанції № 39 від 17.12.2021 про оплату наданих послуг згідно договору №1612/21 від 16.12.2021 про надання правової допомоги.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі № 826/8890/18.

Враховуючи, що вказану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання як справу незначної складності, з огляду на наявність усталеної судової практики у цій категорії спорів, суд дійшов висновку, що зазначений гонорар не є співмірним з обсягом проведеної роботи і вважає можливим стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати позивача зі сплати судового збору за подачу позовної заяви до суду в сумі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. підлягають стягненню з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 06.12.2021 №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 17000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 06.12.2021 №1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 17000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот всім) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул.Стрийська, буд.35, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М