Справа № 439/284/22
Суддя: Бунда А. О.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №439/284/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2022 року Бродівський районний суд Львівської області
в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,
з участю секретаря судових засідань Скорик І.Б.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Висоцької І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про скасування постанови начальника Золочівського РТЦК та СП від 21.02.2022 №7 про адміністративне правопорушення, суд
Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про скасування постанови начальника Золочівського РТЦК та СП від 21.02.2022 №7 про адміністративне правопорушення та визнання протиправними дій начальника Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки полковника Марусина Петра Володимировича щодо розгляду справи.
В обґрунтування позову зазначив, що 21.02.2022 начальником Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Марусиним П.В. винесено відносно позивача постанову №7 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень за порушення ч.11 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме: у встановлений п`ятиденний строк не прибув до першого відділу Золочівського РТЦК та СП для взяття на військовий облік. Вважає, що складена відносно нього постанова підлягає скасуванню, так як винесена всупереч ст.58 Конституції України. ст.8 КУпАП, оскільки на момент скоєння правопорушення (жовтень 2005року) в Україні не було ні особливого, ні військового стану, а тому кваліфікація правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП є нікчемною. Крім цього, начальник Золочівського РТЦК та СП зобов`язаний був прийняти рішення враховуючи положення ст.58 Конституції України та ст.8 КУпАП, тобто прийняти рішення згідно законодавства, яке діяло на момент скоєння правопорушення, а саме жовтень 2005року. У зв`язку з вищенаведеним просить позов задовилити.
04.03.2022 відкрито провадження у справі.
26.04.2022 Золочівським РТЦК та СП подано заяву про поновлення пропущеного з поважних причин строку, встановленого судом для подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1
03.05.2022 ухвалою суду поновлено ІНФОРМАЦІЯ_1 пропущений з процесуальний строк для подання відзиву та доказів у справі.
У поданому відзиві відповідач заперечив щодо позову та зазначив, що 10.02.2022 ОСОБА_1 з`явився у перший відділ Золочівського РТЦК та СП м.Броди із заявою про взяття його на військовий облік військовозобов`язаних рядового складу запасу. В ході перевірки пред`явлених документів за фактом вчинення адміністративного правопорушення був складений протокол про адміністративне правопорушення №7 від 14.02.2022 за ч.2 ст.210 КУпАП за порушення ч.11 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме не прибуття у встановлений п`ятиденний строк у належний РТЦК та СП для постановки на військовий облік після закінчення з лав ОВС, а саме 17.10.2005 року. Особливий період діє в Україні з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 р.№303/2014 «Про часткову мобілізацію». Правопорушення, передбачене ч.2 ст.2010 КУпАП скоєне позивачем було виявлено 10.02.2022 при особистому зверненні позивача з метою постановки його на військовий облік. Тому вважає, що адміністративний протокол №7 від 14.02.2002 та постанова №7 від 21.02.2022 про адміністративне правопорушення складені із дотриманням вимог чинного законодавства. У зв`язку з вищенаведеним просять залишити постанову начальника Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Львівської області за справою про адміністративне правопорушення №7 від 21.02.2022 без змін, а позовну заяву без задоволення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити з підстав наведених у позові. Пояснив, що на його думку, він дійсно порушив встановленні нормами чинного законодавства строки постановки на військовий облік як військовозобов`язаного рядового складу запасу. Однак, складення відносно нього адміністративного протоколу за ч.2 ст.210 КУпАП є неправомірним, оскільки вчинене ним правопорушення не є триваючим. Правопорушення вчинене ним у жовтні 2005року. На цей момент в Україні не було ні особливого, ні війського стану, відтак відповідача не вірно кваліфікував його дії. Крім цього, зазначив на час вчинення правопорушення не існувало ч.2 ст.210 КУпАП, а закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Представник Золочівського РТЦК та СП Львівської області Висоцька І.М. просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позов.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.
Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнений з органів внутрішніх справ 14.10.2005 року (а.с.33)
14.02.2022 начальником першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 складено протокол №7 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.210 КУпАП відносно ОСОБА_1 . У протоколі зазначено, ОСОБА_1 10.02.2022 звернувся у перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний рядового запасу із заявою про взяття його на військовий облік. Під час перевірки витягу з наказу про звільнення з ОВС №592 о/с від 17.10.2005 виявлено, що він не став на облік з 17.10.2005 у встановлений законом п`ятиденний строк. Чим порушив ч.11 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.26).
21.02.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником Марусиним П.В. винесено постанову №7 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ч.2 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.7).
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
У статті 58 Конституції України зазначено закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі,крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння,які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення»
Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст.8 Кодексу України про адміністративні правопорушення - особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч.2 ст.210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Згідно ч.1 статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону №2490-ІУ (2490-15) від 17.03.2005 громадяни, звільнені з військової служби зараховуються в запас.
Згідно ч.1 ст.33 Закону №2490-ІУ (2490-15) від 17.03.2005 усі військовозобов`язані та призовники підлягають військовому обліку.
Згідно п.г ч.2 ст.37 згаданого Закону взяттю на військовий облік у військових комісаріатах підлягають громадяни звільнені зі служби Міністрества внутрішніх справ України у запас Збройних сил України.
За ч.3 ст.37 цього Закону для постановки на військовий облік усі військовозобов`язані повинні у семиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів за місцем постійного або фактичного проживання.
Згідно витягу з наказу Львівського міського управління УМВСУ у Львівській області №592 о/с від 17.10.2005 у відповідності з положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України ОСОБА_1 з 14.10.2005 року.
Тобто, на час звільнення з органів внутрішніх справ, станом на 14.10.2005 року ОСОБА_1 був зобов`язаний до 21.10.2005 року стати на військовий облік в м.Броди, оскільки місцем постійного проживання було АДРЕСА_1 (а.с.31 зворот).
Чинна редакція ч.2 статті 210 КУпАП на час винесення постанови про накладення адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 , а саме «порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку вчинене в особливий період» введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» 30 березня 2021 року № 1357-IX.
Тобто, на час звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ та обов`язку стати на військовий облік у семиденний строк з моменту звільнення дана норма була відсутня, а відтак не може бути застосована до цих правовідносин.
З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.210 КУпАП.
Окрім цього, на час ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ ще не діяла і ч.11 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, на яку як на підставу посилається суб`єкт владних повноважень при винесенні оскаржуваної постанови.
Крім того, суд вважає не обґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що згідно вимог ст.38 КУпАП адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210 КУпАП є триваючим правопорушенням.
Згідно ч.1 ст. 38 КУпАП - адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Так як ч.3 ст.37 Закону №2490-ІУ (2490-15) від 17.03.2005 встановлює чіткий строк для виконання дій військовозобов`язаними, а тому особа, що притягується до адміністративної відповідальності вважається винною на наступний день після закінчення строку для виконання дій, якщо такі не були вчинені, тобто після 21.10.2005 року.
Відтак, правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП не носить характеру триваючого, на даний час закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у частині 1 статті 38 КУпАП.
Водночас, позовна вимога про визнання дій відповідача протиправними задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Зі змісту ч.3 ст.286КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, вбачається, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Аналізуючи вказану норму, суд приходить до висновку, що вимога про визнання дій відповідача протиправними виходить за межі прав суду при розгляді даної категорії справ, а тому задоволенню не підлягає.
У відповідності до норм ч.1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст.ст. 5,6, 8-10, 72-78, 241-246, 286 КАС України, суд

Позовні вимоги задовольнити частково.
Скасувати постанову начальника Золочівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки П.Марусина від 21.02.2022 року №7 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.210 КУпАП та накладення штрафу в сумі 850 гривень 00 копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача ОСОБА_1 496.20 грн. сплаченого судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач Золочівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, , місце знаходження м.Золочів, вул.Січових Стрільців,22,Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 10.05.2022 року.

Суддя А.О.Бунда