Справа № 161/1610/22
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/1610/22
Провадження № 2-а/161/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого - судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2022 року (згідно відмітки на конверті, в якому надійшов позов) позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень. З наведених підстав просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006419.

Відповідач у строк встановлений судом відзиву на позову не подав.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на вищевикладене, а також відсутність від сторін клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, суд здійснює розгляд у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 січня 2022 року старшим державним інспектором відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком Владиславом Олеговичем винесена постанова про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії ВМ №00006419, в якій встановлено, що 06 січня 2022 року о 05 год. 13 хв. на автодорозі М-03 «Київ-Харків-Довжанський», 81 км, транспортний засіб МАЗ КС-55727- НОМЕР_1 допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме - навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 11,5% (5,426 тон). На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 , як директора ТОВ «Вест Електра» (власника транспортного засобу), притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 34 000,00 грн (а.с.15).

Оскільки будь-яких доказів вручення позивачу оскаржуваного рішення відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, що десятиденний строк звернення до суду, який передбачений ч.2 ст.286 КАС України в даному випадку не пропущений.

Надаючи свою правову оцінку оскаржуваному рішенню відповідача по суті, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач, Державна служба України з безпеки на транспорті, підтверджуючи правомірність свого рішення про притягнення позивача до відповідальності, повинен був надати суду всі наявні у нього докази, що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Вказаних положень процесуального закону відповідач не дотримався, оскільки у строк встановлений судом, який був розумним та достатнім для підготовки своєї позиції стосовно позову, як відзиву, так і доказів правомірність оскаржуваного рішення суду не надав.

Частиною другою статті 132-1 КУпАП визначено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

За змістом п.22.5 «в» ПДР, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на вісь: від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах 18 тонн для автомобільних доріг державного значення, а також 10.5 тон для автомобільних доріг місцевого значення.

Як видно з технічної документації на кран стрілочний автомобільний МАЗ КС-55727-F, навантаження на його здвоєну вісь становить 18 тон, тобто, не перевищує нормативні показники, передбачені у п.22.5 «в» ПДР.

Будь-яких доказів протилежного, зокрема фотофіксації руху спірного автомобіля, який є стрілочним краном з додатковим навантаженням, матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу, що в спірному рішенні відсутні відомості про фактичну зафіксовану вагу спірного автомобіля, а лише зазначено про перевищення навантаження на здвоєну вісь на 11,5 % (5,246 тон). Якщо опиратися на ці вихідні дані, то під 100% нормативним навантаженням відповідач розуміє вагу 45,617 тон (5,246 х 100 / 11,5), що не відповідає жодному з показників, які наведені у п.22.5 ПДР, адже максимальним навантаження на здвоєну вісь становить 23 тонни (якщо відстань між осями становить від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни). Вказана невідповідність відповідачем жодним чином не пояснена.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення, а також не пояснив суду виявлену розбіжність у нормативному навантаженні на здвоєні осі автомобіля, з фактично виявленими, суд дійшов висновку, що слід задовольнити позов та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні вимоги про визнання спірного рішення протиправним слід відмовити, оскільки такого способу захисту порушеного права ст.286 КАС України не передбачає.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі ст.139 КАС України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Позивачу слід відмовити у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки всупереч положенням ч.4 ст.134 КАС України позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження понесення ним цих витрат, зокрема договору про надання правової допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, платіжних документів (квитанцій, платіжних доручених, касових ордерів, чеків, банківських виписок тощо). Заяв про надання цих доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено ч.7 ст.139 КАС України, сторона позивача не робила, у зв`язку з чим суд вирішив це питання за наявними у справі матеріалами.

Керуючись ст.ст.139, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006419, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст.132-1 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень двадцять копійок).

Відмовити позивачу у відшкодуванні судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідачем у справі є Державна служба України з безпеки на транспорті, м. Київ, пр. Перемоги, буд.14, .

Повне судове рішення складено та підписано 05 травня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк