Справа № 380/8976/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року
м. Київ

справа № 380/8976/21
адміністративне провадження № К/990/655/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Соколова В.М.,
суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 380/8976/21
за позовом ОСОБА_1 до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року (головуючий суддя Онишкевич Т. В., судді: Іщук Л. П., Нос С. П.)

УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
1. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ЛОТЦК та СП, відповідач) у якому просив:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення за посадою офіцера 4762 ГВП МО України за період з 11 липня 2016 року по 01 березня 2018 року (спірний період);
зобов`язати нарахувати та виплатити вказану індексацію грошового забезпечення у належному розмірі;
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті йому компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення за посадою офіцера 4762 ГВП МО України за період з 01 серпня 2016 року по дату виплати індексації грошового забезпечення;
зобов`язати нарахувати та виплатити вказану компенсацію.
2. На думку позивача, відповідач у порушення вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не проводив індексацію грошового забезпечення у спірний період.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року. Зобов`язано ЛОТЦК та СП нарахувати та виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення за період з 11 липня 2016 року по 28 лютого 2018 року. В решті позовних вимог відмовлено.
4. Зазначене рішення суду першої інстанції позивач оскаржив в апеляційному порядку.
5. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року через невідповідність вимогам процесуального законодавства, зокрема пункту 1 частини п`ятої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а саме: не надано документ про сплату судового збору, апеляційну скаргу позивача залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
6. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року апеляційну скаргу позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року повернуто особі, яка її подала на підставі частини другої статті 298 КАС України.
7. Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк вимоги ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані.
ІІІ. Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції. Позиція інших учасників справи
8. Позивач подав касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року, у якій просить скасувати вказане судове рішення з підстав неправильного застосування норм процесуального права та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
9. Касаційну скаргу, зокрема, вмотивовано тим, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
10. Позивач уважає, що він звільнений від сплати судового збору для звернення до суду за захистом своїх прав, ураховуючи, що цей спір стосується стягнення невиплаченої у повному обсязі заробітної плати (індексація грошового забезпечення та компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати цієї індексації).
11. Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року.
12. Відповідачем надано відзив на касаційну скаргу у якому він просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, що є наслідком повернення поданої ним апеляційної скарги.
13. Ухвалою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Соколова В. М. від 28 квітня 2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 345 КАС України.
IV. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, виходить з такого.
15. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 01 лютого 2022 року касаційне провадження у справі відкрито з метою перевірки доводів касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що є підставою касаційного оскарження згідно із статтею 328 КАС України.
16. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
17. За приписами частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
18. Вимоги до форми і змісту апеляційної скарги передбачені у статті 296 КАС України, пунктом 1 частини п`ятої якої передбачено, що до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
19. Частиною першою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
20. Восьмим апеляційним адміністративним судом відповідно до ухвали від 22 листопада 2021 року залишено апеляційну скаргу позивача без руху. Встановлено скаржнику в строк 10 днів з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, шляхом сплати судового збору за подання апеляційної скарги в установленому законом розмірі.
21. На виконання ухвали суду від 22 листопада 2021 року про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником не надано документу про сплату судового збору, водночас 29 листопада 2021 року надіслано клопотання про відкриття апеляційного провадження, у якому він зазначає, що звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».
22. Вважає, що спір щодо виплати відповідачем компенсації втрати частини грошового забезпечення (індексації) у зв`язку з порушеням термінів його виплати пов`язаний з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, оскільки виплата грошового забезпечення здійснюється виключно діючому військовослужбовцю та за виконання ним своїх службових обов`язків.
23. Окрім того, скаржник у клопотанні зазначав, що відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати, так як вважає, що компенсація втрати частини доходу (індексації) у зв`язку з порушенням термінів її виплати входить до структури заробітної плати.
24. Водночас суд апеляційної інстанції вказав, що позивач оскаржує рішення суду в частині відмови задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини доходу у зв`язку з порушення строків виплати індексації грошового забезпечення.
25. Таким чином Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що позов поданий позивачем не стосується спору з приводу порушення його прав, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання ним службових обов`язків, в розумінні пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», яким визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.
26. Крім того зазначив, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
27. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
28. У той же час, компенсація втрати частини доходів не може розцінюватися як виплата, на отримання якою військовослужбовець має право при звільненні, оскільки за своєю правовою природою є лише спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу та інших виплат.
29. З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що даний предмет позову не підпадає під передбачені пунктом 12 та пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» випадки, оскільки в межах спірних правовідносин позивач не просить стягнути заробітну плату та позов поданий позивачем не стосується спору з приводу порушення його прав, пов`язаних з виконанням ним службового обов`язку.
30. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, яка в силу положень частини другої статті 298 КАС України підлягає застосуванню до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
31. Тобто, апеляційна скарга повертається з підстав, передбачених частиною другою статті 298 КАС України, при настанні двох взаємопов`язаних умов: 1) не усунення недоліків, на які вказав суд; 2) закінчення встановленого судом строку.
32. Оскільки скаржник не надав доказів сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що недоліки поданої скарги апелянтом не усунуто, а тому 06 грудня 2021 року виніс ухвалу про повернення апеляційної скарги апелянту.
30. Колегія суддів вважає передчасним такий висновок, з огляду на наступне.
33. Так, за приписами статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Її розмір залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
34. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
35. Основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.
36. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.
37. За приписами статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.
38. Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
39. Індексація заробітної плати - це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
40. Тобто, індексація це не окремий вид доходу, а механізм її підвищення у випадках визначених законодавством.
41. Виходячи з цього, очевидним є те, що спір про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення та компенсації за втрату частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати такої індексації, стосується заробітної плати військовослужбовця.
42. Вимоги, що пред`являються до змісту та форми апеляційної скарги чітко визначені у статті 296 КАС України, водночас такі вимоги не є абсолютними, оскільки у разі безальтернативного звільнення окремих категорій населення від обов`язку оплати судових витрат у силу закону, а не рішення суду (за правилами статті 5 Закону України «Про судовий збір»), в апеляційній скарзі повинна міститися інформація про такі підстави, та відповідно така особа звільняється від сплати судового збору.
43. Суд апеляційної інстанції не урахував положення позивача та суть його спору, зокрема, що він стосується заробітної плати позивача, що в силу Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI надає йому можливість звернутись за захистом своїх права без сплати судового збору.
44. Отже, в контексті застосування до цих спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу позивачу не урахувавши приписи пункту 1 частини першої статті 5 Закону України № 3674-VI та частини шостої статті 296 КАС України, які зобов`язують особу, звільнену від сплати судового збору відповідно до Закону, лише зазначити підстави такого звільнення, що і було зроблено позивачем у поданій ним апеляційній скарзі.
45. При цьому, колегія суддів ураховує, що підстави для звільнення позивача від сплати судового збору наявні, про що свідчить предмет цього позову та звільнення як судом першої, так і судом касаційної інстанції позивача від сплати судового збору.
46. Таким чином Верховний Суд зазначає, що ухвалюючи судове рішення про повернення позовної заяви у зв`язку із несплатою судового збору, суд апеляційної інстанції не урахував положення позивача та суть його спірних правовідносин, а отже суд апеляційної інстанції помилково застосував наслідки не усунення недоліків, передбачених частиною другою статті 298 КАС України.
47. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
48. За таких підстав, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки питання відкриття апеляційного провадження у цій справі не підлягає вирішенню Верховним Судом.
VІІ. СУДОВІ ВИТРАТИ
49. Розгляд справи не закінчено, тому питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2021 року скасувати.
Справу № 380/8976/21 направити до Восьмого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько А.Г. Загороднюк