Справа № 380/22232/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/22232/21 пров. № А/857/3216/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді - Ніколіна В.В.,

суддів - Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року(суддя -Грень Н.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Управління), в якому просив: визнати протиправною та незаконною дії, бездіяльність Управління, щодо недоплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, з 30.09.2021; зобов`язати Управління здійснити перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову допомогу до 5 травня, як інваліду війни 3-ї групи за 2021 рік відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі семи мінімальних пенсій віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020, на момент проведених виплат, за 2021 рік - 8 992,00 грн. з урахуванням проведених виплат, у сумі 3391,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі № 1-247/2018 та визнання таким, що не відповідає Конституції України окремого положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, стаття 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998. Таким чином, відповідач повинен перерахувати та виплатити разову щорічну допомогу до 5 травня за 2021 рік, виходячи з розміру семи мінімальних пенсій за віком, передбачену частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції Закону від 25.12.1998).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги. В решті вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Управління не є належним відповідачем по справі. Виплата щорічної разової допомоги здійснювалася Сихівським відділом соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, який є окремою юридичною особою та самостійно несе відповідальність за свої дії.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України .

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 10.12.2004.

Позивач звернувся до Сихівського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Листом від 19.10.2021 № 260308/6375 Сихівський відділ соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради повідомив позивача про те, що розмір грошової допомоги до 5 травня у 2021 році визначається Кабінетом Міністрів України у межах бюджетних призначень та у 2021 році становив 3391,00 грн. Також зазначив, що здійснює виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з огляду на прийняте державою рішення, а також з огляду на передбачені кошти державного бюджету для виконання таких делегованих повноважень. Позивач 29.11.2021 звернувся з позовом до Управління.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність Управління щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком є протиправною.

Такі висновки суду першої інстанції не можуть бути взяті до уваги, з огляду на таке.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби. Отже, нарахування та виплата даної грошової допомоги здійснюється органами соціального захисту за місцем служби даної категорії осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, та не оспорюється сторонами, позивач звернувся із заявою до начальника Сихівського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, в якій просив здійснити перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі семи мінімальних пенсій за віком (а.с. 16).

На вказану заяву позивач отримав відповідь від 19.10.2021 № 260308/6375 Сихівського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (а.с. 15).

Згідно цієї відповіді, виплата грошової допомоги здійснювалася саме Сихівським відділом соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради на підставі списку військовослужбовців Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Колегія суддів звертає увагу, що Управління та Сихівський відділ соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради є окремими юридичними особами, котрі несуть самостійно відповідальність за свої дії. Отже, відповідач не може нести відповідальність за інших юридичних осіб.

Таким чином, належним відповідачем за заявленими позовними вимогами у справі має бути визначено Сихівський відділ соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Колегія суддів зазначає, що позивач не надав належних доказів про те, що виплату щорічної разової допомоги до 5 травня у 2021 році проводив саме відповідач.

Про наведені фактичні обставини та неправильне визначення відповідача в цій справі зазначалось відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.22), проте судом першої інстанції не надано жодної оцінки таким доводам сторони.

Положення статті 48 КАС України передбачають, що суд першої інстанції, встановивши, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, а у випадку його незгоди - залучає, як другого відповідача, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів, та їх заміна у разі необхідності.

З наведеного вбачається, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався та, вирішуючи спір, не розглянув питання про заміну у справі належного відповідача з власної ініціативи.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції.

Частиною 7 статті 48 КАС України визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено. Отже, у задоволенні позовних вимог до неналежного відповідача слід відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові по справі № 162/445/16-а від 02.09.2020 року.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює про те, що позивач має право повторно звернутися з адміністративним позовом до належного відповідача - Сихівського відділу соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради задовольнити, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року в справі №380/22232/21- скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш