Справа № 120/2844/22-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 р. Справа № 120/2844/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2022 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Савчука М.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про:

- визнання протиправною відмову відповідача у формі листа від 03.12.2021 за № 15087-13856/К-02/8-0200/21 щодо нарахування позивачу пенсії за віком з урахуванням показника середньої заробітної плати по України за 2014-2016 роки;

- зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.ст. 26, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 рр. з 07.03.2021.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 рр. відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Листом від 03.12.2021 за № 15087-13856/К-02/8-0200/21 відповідач повідомив, що відповідно до ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відтак відповідач зауважив, що оскільки позивачу вперше було призначено пенсію за вислугу років, то при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає законних підстав застосувати середню заробітну плату за попередні три календарні роки 2018-2020 рр.

Зазначений лист позивач вважає неправомірною відмовою у призначенні пенсії, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою від 15.03.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статті 161 КАС України, з встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду копії заяви позивача про перерахунок пенсії від 05.04.2021 (вх. № 3841/Р-0200-21 від 12.04.2021) або ж заявлення перед судом обґрунтованого клопотання про її витребування у відповідача; надання суду доказів надсилання Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області копії позовної заяви з додатками листом із описом вкладення.

22.03.2022 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази надсилання відповідачу листом з описом вкладення копій позовної заяви з доданими до неї документами, а також клопотання про витребування оригіналу письмового доказу.

Ухвалою суду від 24.03.2022 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.04.2022до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Як зазначає відповідач, з 22.07.2014 позивач ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, як працівник охорони здоров`я. У зв`язку з працевлаштуванням за спеціальністю, виплату такої пенсії було припинено з жовтня 2018 року.

Відповідно до заяви від 10.03.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії позивача та здійснено перехід на інший вид пенсії, а саме на пенсію за віком. Перерахунок пенсії здійснено на підставі ст.ст. 42, 43 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням даних про заробітну плату та документів пенсійної справи позивача. Розмір пенсії позивача при переведенні на інший вид пенсії склав 5426,60 грн. При цьому для обчислення пенсії за віком враховувався показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 рр., який використовувався при первинному призначенні пенсії, що передбачено ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак відповідач вважає, що позивачу здійснено перерахунок пенсії з чітким дотриманням чинного законодавства.

11.04.2022 від Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшли матеріали пенсійної справи позивача (на виконання вимог ухвали суду).

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ст. 12 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Частинами першою, другою статті 26 вказаного Закону визначено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас законних підстав для зупинення провадження у цій справі не встановлено.

З огляду на викладене суд доходить висновку про відсутність правових перешкод для ухвалення рішення по суті справи.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності та оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив таке.

З 22.07.2014 позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

01.08.2014 виплату пенсії за вислугу років позивачу призупинено на підставі заяви від 07.08.2014 про працевлаштування позивача до комунальної установи "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" на посаду завідувача-лікаря стажиста загальної практики сімейної медицини з 01.08.2014.

З 01.03.2016 позивачу поновлено виплату пенсії за вислугу років у зв`язку зі звільненням з посади завідувача-лікаря стажиста загальної практики сімейної медицини.

25.10.2018 виплату пенсії за вислугу років позивачу призупинено на підставі заяви від 02.11.2018 про працевлаштування позивача до комунальної установи "Жмеринський районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" Жмеринської районної ради на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря з 25.10.2018.

Після досягненню пенсійного віку (60 років), 10.03.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення йому пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 рр. відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З 10.03.2021 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.11.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст.ст. 26, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 рр.

Листом від 03.12.2021 за № 15087-13856/К-02/8-0200/21 відповідач повідомив, що відповідно до ст. 45 Закону № 1058 при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Відтак відповідач зауважив, що оскільки позивачу вперше було призначено пенсію за вислугу років, то при переході з пенсії за вислугу років на пенсію за віком немає законних підстав застосувати середню заробітну плату за попередні три календарні роки 2018-2020 рр.

Вважаючи вказаний лист неправомірною відмовою у призначенні пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та в порядку, визначеному ст. 40 даного Закону, із урахуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 рр., позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Конституції України).

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавчими нормами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 10 цього ж Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Водночас частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 з 22.07.2014 було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, та припинено її виплату 25.10.2018.

Натомість за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше, подавши заяву 10.03.2021.

Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 по справі № К/9901/1071/17 зазначив, що при переведенні з пенсії призначеної згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" на пенсію згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 05.07.2018 у справі № 565/645/17, від 11.07.2019 у справі № 264/6292/16-а, від 15.08.2019 у справі № 521/9597/17, від 11.09.2019 у справі № 363/1493/17, від 06.12.2019 у справа № 679/1000/17 та від 13.02.2020 у справі № 263/3478/17.

При цьому важливо врахувати, що за період з 2018 по 2020 рр. із заробітної плати позивача здійснювалися відповідні утримання, тобто у встановленому законом порядку сплачувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За наведених обставин суд вважає безпідставним застосування відповідачем положень ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV та врахування під час розрахунку розміру пенсії позивача з дати її призначення показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 рр.

Суд зауважує, що у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії (пенсії за віком) за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Так, 22.07.2014 позивачу було призначено пенсію за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, обчислену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

10.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі ст. 26 Закону № 1058-IV (60 років).

Відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (в редакції станом на день призначення пенсії) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Статтею 7 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з абз. 2 п. 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

У випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Такий правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17, від 31.10.2018 у справі № 577/2576/17, від 31.07.2019 у справі № 720/208/17 та від 18.08.2020 у справа № 263/6611/17.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при обчисленні розміру пенсії позивача за віком з 10.03.2021 показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача суд вважає необхідним зобов`язати відповідача здійснити з 10.03.2021 перерахунок та виплату пенсії позивача за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2018, 2019, 2020 роки, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

При цьому перерахунок та виплату пенсії слід здійснити саме з 10.03.2021, а не з 07.03.2021 як помилково вважає позивач, оскільки саме з 10.03.2021 позивачу призначено пенсію за віком.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково (враховуючи зміну судом дати початку перерахунку пенсії).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 992,40 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас позивачу підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, а спір по суті вирішено в користь позивача, тоді як прийняття рішення про часткове задоволення позову пов`язується виключно зі способом захисту порушених прав позивача.

Крім того, суд зауважує, що з урахуванням положень ч. 2 ст. 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" та заявлених позовних вимог, звертаючись до адміністративного суду з цим позовом позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 992,40 грн (як за одну позовну вимогу немайнового характеру).

Натомість, відповідно до квитанції № 0,0,1 від 10.01.2022, позивач сплатив судовий збір в розмірі 993,00 грн.

Таким чином, позивач вніс судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Однак згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України переплачена сума судового збору може бути повернута за ухвалою суду тільки на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 159, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у застосуванні при обчисленні розміру пенсії за віком ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2018, 2019, 2020 роки відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України з 10 березня 2021 року перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2018, 2019, 2020 роки відповідно до положень ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", враховуючи попередньо виплачені суми пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Оригінал пенсійної справи ОСОБА_1 за № 156415 повернути Відділу обслуговування громадян № 6 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Асмолова, 1, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );

2) представник позивача: адвокат Савчук Микола Васильович (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100).

Повне рішення суду складено 09.05.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович