Справа № 140/14244/21
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/14244/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Андрусенко О. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за первісним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу у сумі 36008,86 грн. (надалі позов).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до вимог статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. В порушення зазначених норм за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, який виник внаслідок несплати грошових зобов`язань, донарахованих згідно податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 № 0-0305 на суму 1172,75 грн., від 08.04.2019 № 0-0305 на суму 184,29 грн., від 08.04.2019 № 0-0305; на суму 33 250,11 грн., від 08.04.2019 № 0-0305 на суму 1401,71 грн. Загальна заборгованість становить 36008,86 грн. Як зазначив позивач, ним вживались заходи щодо стягнення заборгованості шляхом надіслання податкової вимоги від 07.11.2019 №160573-51, однак вони не призвели до погашення податкового боргу відповідачем. З наведених підстав просив стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 36008,86 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

14.01.2022 ОСОБА_1 пред`явив зустрічний позов до ГУ ДПС у Волинській області (відповідач за зустрічним позовом) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 №0-0305 на суму 1172,75 грн., №0-0305 на суму 184,29 грн., №0-0305 на суму 33250,11 грн., №0-0305 на суму 1401,71 грн. (надалі зустрічний позов). В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_1 зазначив, що ГУ ДПС у Волинській області нараховано йому грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на загальну суму 36008,86 грн. на підставі вищевказаних податкових повідомлень-рішень. При цьому, спірний податковий борг нарахований згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень на такі об`єкти нерухомого майна: 1) нежитлове приміщення (їдальня) площею 75,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-0305 на суму 1401,71 грн.); 2) нежитлове приміщення (корівник 4-рядний) площею 1786,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-0305 на суму 33250,11 грн.); 3) нежитлове приміщення (заправка) площею 184,29 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-0305 на суму 184,29 грн.); 4) нежитлове приміщення (побутове приміщення) площею 1172,75 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (податкове повідомлення-рішення від 08.04.2019 №0-0305 на суму 1172,75 грн). Разом з тим, вказує, що ГУ ДПС у Волинській області протиправно, не в межах компетенції та з перевищенням повноважень нараховано грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік на об`єкти нерухомого майна: приміщення їдальні площею 75, 3 кв.м., та приміщення корівника 4-рядного площею 1786,20 кв.м., оскільки такі об`єкти не перебувають у його власності та не перебували у 2018 році. Щодо об`єктів нерухомості, які належать йому на праві власності: нежитлове приміщення (заправка) площею 184, 29 кв.м. та нежитлове приміщення (побутове приміщення) площею 1172,75 кв.м. (у 2018 позивач за зустрічним позовом був власником побутового приміщення), то зазначає, що такі об`єкти є промисловими будівлями/спорудами, призначеними для використання безпосередньо у промисловій діяльності. Вказані об`єкти нерухомості використовуються ним виключно за їх функціонально-цільовим призначенням, а саме - промисловим, у господарській діяльності ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» згідно договору про спільну діяльність від 03.01.2018 № 03/01/18. На виконання вказаного договору про спільну діяльність та для виробничих потреб товариства, ним було передано ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» у позичку приміщення заправки та побутове приміщення на період 2018, за який відповідачем нарахований спірний податковий борг на підставі оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. При цьому, зазначає, що ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» у 2018 здійснювало промислову діяльність, що підтверджує факт використання останнім належних йому на праві власності промислових будівель (заправка та побутове приміщення) у виробничій (промисловій) діяльності. Оскільки вказані вище об`єкти нерухомості використовуються з метою провадження виробничої діяльності за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції, належать до будівель промисловості, а тому не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в силу припису підпункту «є» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Ухвалами Волинського окружного адміністративного суду від 18.01.2022 вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; судовий розгляд визначено проводити за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на зустрічний позов представник відповідача (ГУ ДПС у Волинській області) не погодився з позовними вимогами ОСОБА_1 . Зазначив, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних, зокрема щодо об`єктів нежитлової нерухомості, в тому числі часток, що перебувають у власності платника податку. Однак ОСОБА_1 із заявою про звірку не звертався. Підставою для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, була інформація з ІКП «Податковий блок власності на нерухоме майно», згідно даних якого ОСОБА_1 є власником вищеописаного нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що платник податків не заперечує частково щодо наявності у нього об`єктів нерухомості, а також щодо суми здійснених нарахувань, визначених в оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Крім того, зазначає, що застосування підпункту «є» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств. Просив у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю та стягнути з ОСОБА_1 податковий борг у сумі 36008,86 грн.

У відповіді на відзив на зустрічний позов ОСОБА_1 підтримав вимоги зустрічного позову та просив їх задовольнити. Зазначив, що ГУ ДПС у Волинській області не заперечується промислове призначення об`єктів промисловості (заправка та побутове приміщення), які перебували його власності, у період нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та не заперечується використання таких об`єктів у промисловій (господарській діяльності) ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» за договором про спільну діяльність та позички у відповідному періоді (2018 рік). Крім того, контролюючим органом також не заперечується помилковість винесення податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 № 0-0305 та від 08.04.2019 року № 0-0305, відповідно до яких нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на об`єкти нерухомості, які не перебували у 2018 у його власності.

Ухвалою суду від 16.03.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 04.05.2022 представники сторін не прибули, подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності.

З урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229 КАС України судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

08.04.2019 ГУ ДФС у Волинській області прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- № 0-0305, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2018 рік у сумі 1172,75 грн.;

- № 0-0305, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2018 рік у сумі 184,29 грн.;

- № 0-0305, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2018 рік у сумі 33250,11 грн.;

- № 0-0305, відповідно до якого ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2018 рік у сумі 1401,71 грн.

Як слідує з пояснень ГУ ДПС у Волинській області у заявах по суті справи, підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень стала інформація з ІКП «Податковий блок власності на нерухоме майно», згідно даних якого ОСОБА_1 є власником такого нерухомого майна:

1) приміщення (їдальня) площею 75,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

2) приміщення (корівник 4-рядний) площею 1786,20 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) нежитлове приміщення (заправка) площею 9,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

4) нежитлове приміщення (побутове приміщення) площею 63 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

07.11.2019 ГУ ДПС у Волинській області було сформовано та надіслано ОСОБА_1 податкову вимогу №160573-51, з якої вбачається, що станом на 06.11.2019 загальна сума податкового боргу становить 36037,33 грн.

Станом на 06.09.2021 за ОСОБА_1 обліковується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у сумі 36008,86 грн., про що зазначено у довідці про наявність боргу по платежах до бюджету, розрахунку податкового боргу та підтверджується зворотнім боком облікової картки платника по вказаному платежу.

Несплата податкового боргу у сумі 36008,86 грн. стала підставою для звернення ГУ ДПС у Волинській області з адміністративним позовом про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 .

Разом з тим, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 08.04.2019 №0-0305, №0-0305, №0-0305, №0-0305, ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України (стаття 1 Кодексу).

Згідно з пунктами 15.1, 15.2 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно із підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України (далі в редакції чинній на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень) податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

За правилами підпунктів 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно із підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З розрахунку з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, та листа ГУ ДПС у Волинській області від 09.11.2020 №Б-3493/54 слідує, що контролюючим органом визначено ОСОБА_1 податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, за 2018 рік на такі об`єкти нежитлової нерухомості:

1) нежитлове приміщення (їдальня) площею 75,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2019 № 0-0305 у сумі 1401,71 грн;

2) нежитлове приміщення (корівник 4-рядний) площею 1786,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2019 № 0-0305 у сумі 33250,11 грн.;

3) нежитлове приміщення (заправка) площею 9,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2019 № 0-0305 у сумі 184,29 грн.;

4) нежитлове приміщення (побутове приміщення) площею 63 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 згідно податкового повідомлення рішення від 08.04.2019 № 0-0305 у сумі 1172,75 грн.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду даної справи, ОСОБА_1 у 2018 (період, за який йому визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) не був власником таких об`єктів нежитлової нерухомості: нежитлове приміщення (їдальня) площею 75,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення (корівник 4-рядний) площею 1786,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 45-47) право власності на об`єкти нежитлової нерухомості: їдальня площею 75,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та корівник 4-рядний площею 1786,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 з 23.09.2017 зареєстровано за ФГ «Пересопницьке».

При цьому, посилання представника ГУ ДПС у Волинській області на те, що згідно інформації з ІКП «Податковий блок власності на нерухоме майно» ОСОБА_1 є власником вказаних об`єктів нерухомого майна (їдальня та корівник 4-рядний) суд вважає безпідставними, оскільки за приписами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом саме на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Таким чином оскільки ОСОБА_1 у 2018 не був власником об`єктів нежитлової нерухомості, а саме: їдальні площею 75,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та корівника 4-рядний) площею 1786,20 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , водночас згідно приписів підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК визначено, що платниками податку є фізичні особи, які є саме власниками об`єктів нежитлової нерухомості, тому суд дійшов висновку, що податкові повідомлення рішення від 08.04.2019 № 0-0305 та № 0-0305, відповідно до яких йому визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 1401,71 грн та у сумі 33250,11 грн. відповідно прийняті протиправно, відтак підлягають скасуванню.

Отже, зустрічний позов в цій частині підлягає задоволенню, водночас у задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Волинській області про стягнення податкового боргу у сумі 34651,82 грн. необхідно відмовити.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.04.2019 № 0-0305 та № 0-0305 та відповідно вимог позову про стягнення податкового боргу у сумі 1357,04 грн., то судом враховано наступне.

ОСОБА_1 у 2018 був власником об`єктів нежитлової нерухомості: заправки площею 9,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та побутового приміщення площею 63 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (з 31.05.2019 право власності на об`єкт нерухомого майна побутове приміщення зареєстровано за за ФГ «Пересопницьке»), що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 46-50) та не заперечується позивачем за зустрічним позовом.

Водночас, на думку ОСОБА_1 , вказані об`єкти нежитлової нерухомості не є об`єктами оподаткування податку на нерухоме майно відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, оскільки належать до будівель промисловості та використовуються з метою провадження виробничої діяльності за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Так, згідно із підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не є об`єктом оподаткування: будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

За приписами пунктів 30.1, 30.2, підпункту «г» пункту 30.9 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Податкова пільга надається шляхом: звільнення від сплати податку та збору.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі. А не належність конкретному суб`єкту-платнику. При цьому cама по собі специфіка об`єкта оподаткування - спеціальний статус будівлі як будівлі промисловості - не є достатньою підставою для застосування для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, встановлена підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням за її цільовим призначенням - для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Отже, норма підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України застосовується, якщо власниками будівель промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання цих будівель за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.02.2020, прийнятої у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №820/3556/17.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 будівлі промисловості віднесено до підрозділу «Будівлі нежитлові» група 125 «Будівлі промислові та склади» клас 1251 «Будівлі промисловості».

Цей клас включає: криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства та т. ін. за їх функціональним призначенням.

Цей клас не включає: резервуари, силоси та склади (1252); будівлі сільськогосподарського призначення (1271); комплексні промислові споруди (електростанції, нафтопереробні заводи та т. ін.), які не мають характеристик будівель (230).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості», 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що об`єкти нерухомого майна: заправка площею 9,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 та побутове приміщення площею 63 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відносяться до будівель промисловості.

При цьому, судом встановлено, що 03.01.2018 між фізичною особою ОСОБА_1 (сторона-1) та ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» (сторона-2) укладено договір про здійснення спільної діяльності №03/01/18, відповідно до якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання майна і зусиль спільно діяти в сфері промисловості на території об`єктів нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення (заправка) площею 184,29 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення (побутове приміщення) площею 1172,75 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для досягнення наступних спільних господарських цілей: отримання доходу від провадження спільної господарської діяльності з за код КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним та код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.

04.01.2018 між фізичною особою ОСОБА_1 та ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» укладено договір позички нежитлового приміщення №04/01/18, відповідно до якого ОСОБА_1 передав у строкове безоплатне користування (1 рік) товариству нежитлове приміщення (заправка) площею 184,29 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлове приміщення (побутове приміщення) площею 1172,75 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі приміщення). При цьому згідно пункту 1.4 вказаного договору сторони погодили, що цільове призначення приміщення використовуватиметься користувачем для здійснення його господарської діяльності, у тому числі промислової діяльності та спільної діяльності сторін, передбаченої договором про здійснення спільної діяльності від 03.01.2018 №03/01/18.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» () є: код КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); код КВЕД 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура); код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування.

Відповідно до Національного класифікатора України ДК 009:2010, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 29.11.2010 № 530 (далі - ДК 009:2010), економічна діяльність - процес виробництва продукції (товарів і послуг), який здійснюють з використанням певних ресурсів: сировини, матеріалів, устатковання, робочої сили, технологічних процесів тощо. Економічну діяльність характеризують витрати на виробництво, процес виробництва та випуск продукції.

Класифікація видів економічної діяльності (КВЕД) є складовою ДК 009:2010, згідно з яким процес промислового виробництва - це процес перероблення (механічного, хімічного, ручного тощо), який використовують для виготовлення нової продукції (споживчих товарів, напівфабрикатів чи засобів виробництва), оброблення товарів, які були у використанні, надання промислових послуг і який класифікують у секціях B «Добувна промисловість та розроблення кар`єрів», C «Переробна промисловість», D «Постачання електроенергії, газу, пари та кондиційованого повітря», E «Водопостачання; каналізація, поводження з відходами» та F «Будівництво».

Суд зауважує, що види економічної діяльності ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» не класифікуються у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, так як код КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним, код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами класифікуються у секціях G; код КВЕД 03.22 Прісноводне рибництво (аквакультура) класифікується у секції А; код КВЕД 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування класифікується у секції I.

Відтак доводи ОСОБА_1 про те, що ТзОВ «ТРАНСГАЗІНДАСТРІ АГ» здійснює промислове виробництво, а тому передані йому для виробничих потреб та для спільної діяльності приміщення заправки та побутове приміщення використовуються за своїм функціонально-цільовим призначенням (промисловим) спростовані в ході розгляду даної справи.

Як зазначалось вище, норма підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України застосовується, якщо власниками будівель промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання цих будівель за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Таке правозастосування узгоджується і з чинною з 23.05.2020 редакцією підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України (Закон України від 16.01.2020 №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві»), згідно з якою з переліку об`єктів оподаткування податком виключені будівлі промисловості, які віднесені до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях В-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Аналогічна правова позиція у постанові Верховного Суду від 17.07.2020 у справі №440/937/19.

В ході розгляду даної справи не підтверджено те, що у 2018 у власності ОСОБА_1 перебували об`єкти промисловості, які використовувались за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва. Відтак, на думку суду, такі об`єкти нерухомого майна є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та підстави для застосування передбаченої підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України податкової пільги щодо цих об`єктів відсутні.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 08.04.2019 № 0-0305 та № 0-0305 є правомірними, у зв`язку з чим у задоволенні зустрічного позову в частині позовних вимог про визнання їх протиправними та скасування належить відмовити, водночас позов ГУ ДПС у Волинській області про стягнення податкового боргу у сумі 1357,04 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням зустрічного позову, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Волинській області судовий збір, що був сплачений квитанціями від 30.12.2021 та від 17.01.2022 у загальній сумі 992,40 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 496,20 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов Головного управління ДПС у Волинській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави податковий борг у розмірі 1357,04 грн. (одна тисяча триста п`ятдесят сім грн. 04 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог первісного позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 08 квітня 2019 року №0-0305 та №0-0305.

У задоволенні решти позовних вимог зустрічного позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судовий збір у сумі 496,20 грн (чотириста дев`яносто шість грн 20 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679).

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О. О. Андрусенко