Справа № 620/16844/21
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року Чернігів Справа № 620/16844/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, викладену у листі від 08.10.2021, щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 26.05.2021 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;

зобов`язати повторно розглянути заяву від 26 травня 2021 року про призначення пенсії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах, з огляду на те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2008 по 11.06.2008, оскільки відповідно до довідки від 10.01.2019 №468 за вказаний період не були нараховані та не сплачені страхові внески до Пенсійного фонду. Позивач стверджує, що його страховий стаж становить 27 років 1 день, що підтверджується записами в трудовій книжці. Трудова книжка заповнена відповідно до норм чинного законодавства, що не заперечується відповідачем.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи).

На адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вважає, що заява не підлягає до задоволення. Відповідач вказав, що позивачем не підтверджена сплата страхових внесків за період роботи з 01.01.2008 по 11.06.2008. Крім того, страховий стаж позивача складає 27 років 1 місяць 1 день, і є меншим, ніж необхідно для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.05.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду яких відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 52 від 02.06.2021 (а.с.82).

Згідно вказаного рішення до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи з 22.08.1992 по 26.09.1996, оскільки враховуючи матеріали проведеної атестації робочих місць за умовами праці, атестація робочих місць проведена вперше згідно наказу № 172 від 26.09.2001.

Про прийняте рішення відповідача повідомлено позивача листом від 03.06.2021 № 2500-0209-8/29319 (а.с.79).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 у справі №620/7788/21, яке набрала законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати стаж роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, період роботи ОСОБА_1 в Прилуцькій нафтогазорозвідувальній експедиції глибокого буріння виробничого геологічного об`єднання «Чернігівнафтогазгеологія» на посадах помічника бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловини на нафту і газ та бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловини на нафту і газ з 22.08.1992 по 26.09.1996. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Листом від 08.10.2021 №2500-0304-8/51494 повідомлено позивача, що на виконання рішення суду йому зараховано до пільгового стажу період роботи з 22.08.1992 по 26.09.1996 та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії. Пільговий стаж по Списку № 2 складає 7 років 6 місяців 2 дні. До страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2008 по 11.06.2008, оскільки згідно з довідкою від 10.01.2019 №468 за вказаний період не були нараховані та не сплачені страхові внески до Пенсійного фонду. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж позивача складає 27 років 1 день. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.24).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, з метою захисту свого порушеного права на пенсійне забезпечення, позивач звернувся із даною позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року; починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ (далі Закон № 1058-IV) встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, шо враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до статей 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1978 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

До набрання чинності Закону №1058- IV діяв Закон №1788-ХІІ, статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру н тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж - є трудова книжка. У випадку, якщо трудова книжка не містить всієї необхідної інформації надаються уточнюючі довідки, які видаються за місцем роботи, служби, навчання, архівними установами про що вказано в пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637 від 12.08.1993.

Згідно п.4 постанови КМУ від 27.04.93 № 301 "Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, з наведеного слідує, що обов`язок належного оформлення трудової книжки покладався та покладається на роботодавця.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації... Статтею 6 цієї Угоди передбачено, що трудовий стаж, у т. ч. стаж, який обчислюється в пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох сторін, взаємно визначається сторонами. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників - мігрантів" від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи письмових трудових договорів, застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві внаслідок неможливості одержання від підприємства довідки чи відповідних документів про стаж роботи.

Проте, як встановлено судом у позивача є в наявності трудова книжка, яку він надавав відповідачу для призначення пенсії по віку, яка містить записи про роботу позивача в Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 05.12.2004 по 11.06.2008, які завірені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містять ні виправлень, ні інших помарок, які б давали підстави сумніватись у його правдивості (а.с. 16-18).

Крім того, до матеріалів справи долучена довідка від 10.01.2019 №468 про заробітну плату у Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин (а.с.24 зворот).

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів відповідача щодо не підтвердження відрахування із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати, як підстави не зарахування вказаних періодів до стажу роботи позивача.

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13.03.1992, укладеної між Україною і Росією, обрахунок пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У випадку, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити з 26.05.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вказує на таке.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії по Списку №2 була обґрунтована відсутністю необхідного спеціального стажу. Зобов`язавши відповідача врахувати спірні періоди роботи позивача до спеціального стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. Тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача від 26.05.2021 про призначення пенсії з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в постанові від 10.04.2019 у справі №0940/1177/18.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача призначити з 26.05.2021 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених підстав та вказаних правових норм, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області викладену у листі від 08.10.2021 щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, період роботи у Відкритому акціонерному товаристві Білоруське управління з підвищення нафтовіддачі пластів та капітального ремонту свердловин на посаді помічника бурильника 5 розряду в цеху капітального ремонту свердловин з 01.01.2008 по 11.06.2008.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.05.2021 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, ).

Повне рішення суду складено 05 травня 2022 року.

Суддя О.Є. Ткаченко