Справа № 357/1577/22
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1577/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий -суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до: 1) поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Морозюн Руслана Ростиславовича, 2) Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції, 3) Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Морозюн Руслана Ростиславовича, Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у якому позивач просить суд визнати дії поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області ДПП капрала поліції Морозюна Р.Р. щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 273587 від 19 січня 2022 року незаконним та визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі закрити. Судові витрати покласти на відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 січня 2022 року відповідачем було складено постанову серії БАВ № 273587. Позивач вважає вказану постанову безпідставною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач незаконно розглянув справу нібито на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Відповідач позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що в свою чергу тягне за собою закриття справи про адмінправопорушення. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.278, 279 КУпАП.

Ухвалою суду від 10 березня 2022 року клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку задоволено. Поновлено позивачу ОСОБА_1 пропущений строк на звернення до адміністративного суду з позовом. Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Залучено до участі в справі в якості другого відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач отримав 21 березня 2022 року. Відповідачі, ухвалу про відкриття провадження справи у справі та позовну заяву з доданими до неї документами отримали 18 березня 2022 року.

03 травня 2022 року до суду від представника відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України за довіреністю О.Гітченка надійшов відзив на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки постанова від 19 січня 2022 року серії БАВ № 273587 винесена з урахуванням норм чинного законодавства, на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Вказували, що 02 лютого 2022 року відповідач-1 перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території, безпосередньо став свідком вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення та під час розгляду справи. Зазначали, що у відповідно до наказу МВС № 1026 від 18 грудня 2018 року «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» п.8.3.1 строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відео реєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб, у зв`язку з цим відеозапис події відсутній. Також повідомляли, що у зв`язку із війною та військовим станом будь-які інші докази відсутні на зберіганні у батальйоні патрульної поліції в м.Біла Церква.

Враховуючи, що учасники справи будучи належним чином повідомленні про розгляд справи, із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не зверталися, до суду надійшов відзив на позовну заяву, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, на підставі наявних у справі доказів.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

19 січня 2022 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області БПП Морозюк Р.Р. було винесено постанову серії БАВ № 273587 якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 19 січня 2022 року о 16 год. 40 хв. на автодорозі М-05 Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT FLORINO, д.н.з. НОМЕР_1 та рухався в темний час доби без увімкненого ближнього світла фар, чим порушив п.19.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості про долучення до постанови б/к 477073.

Позивач звертаючись до суду з позовом вказував, що відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, в тому числі щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, що в свою чергу тягне за собою закриття справи про адмінправопорушення. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.278, 279 КУпАП.

До відзиву на позовну заяву відповідачем не додано матеріалів (доказів) адміністративної справи на підставі яких винесено постанову серії БАВ № 273587 від 19 січня 2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 .

Суд вважає, що відповідачем не надано суду жодного доказу наявності будь-яких фактичних даних, на основі яких працівник поліції встановив наявність чи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та дотримання останнім процедури розгляду справи.

Посилання представника відповідача на те, що відеофіксація правопорушення не збереглася, у зв`язку з тим, що строк зберігання відеозаписів з портативних відеореєстраторів становить 30 діб відповідно до п. 3 Розділу VІІІ Наказу МВС №1026 від 18.12.2018, не підтверджується матеріалами справи, оскільки відомості про здавання (знищення) обладнання до відзиву не додано.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 7 КУпАП гарантовано забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення, зокрема: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції у точній відповідності із законом.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст.62 Конституції України).

Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Частиною 1 статті 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч.1, 2 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 -129 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Крім того, розділом ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, визначено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, відповідно до Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП (ч.4 розділу ІІІ Інструкції).

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що під час провадження у справі про адміністративні правопорушення уповноваженими на їх розгляд органами та посадовими особами такі особи повинні діяти лише за процедурою, встановленою КУпАП та іншими Законами України. Безумовне дотримання таких процедур є запорукою забезпечення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Статтею 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015№ 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення та дотримання останніми процедури розгляду ними справ.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 КАС України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За змістом ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП та ст.72 КАС України, відповідачами в підтвердження дотримання порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не надано.

Відповідачем до суду не надано жодних письмових, фото- або відеоматеріалів за допомогою яких зафіксовано порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 не надано будь-яких інших доказів, в тому числі - протокол огляду транспортного засобу, відповідачами подано до суду відзиви, однак на вимогу суду не надано належним чином засвідчені копії документів, що стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП.

Також не надано доказів про роз`яснення позивачу його прав, передбачених частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України під час розгляду справи інспектором.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на вказане, суд приймає до уваги викладені обставини справи зазначені в позовній заяві, будь-яких відомостей, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були.

За таких обставин суд вважає, що рішення суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято в порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для скасування рішення відповідача і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України - за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд зазначає, що прийняття рішення щодо визнання неправомірними, незаконними дій та визнання протиправною постанови, не входить, відповідно до вимог ч.3 ст. 286 КАС України, до повноважень місцевого загального суду як адміністративного суду.

Разом з цим, згідно з вимогами статті 48 КАС України, суд встановивши, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (ч.7 ст.48 КАС України.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас суд зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Приймаючи до уваги те, що належним відповідачем у даній справі є саме Департамент патрульної поліції, залучений ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 10 березня 2022 року, а не поліцейський батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква та батальйон патрульної поліції в м.Біла Церква, визначені у позовній заяві, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо відповідача Департаменту патрульної поліції, відмовивши у їх задоволенні щодо відповідачів - поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Морозюн Руслана Ростиславовича та батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 26 грудня 2018 року у справі № 724/716/16, від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України - при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262, 286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково.

Скасувати рішення суб`єкта владних повноважень - постанову від 19 січня 2022 серія БАВ № 273587, винесену поліцейським взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Морозюн Русланом Ростиславовичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП в м. Біла Церква Морозюн Руслана Ростиславовича та батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції - відмовити.

Судові витрати у справі у розмірі 496,20 грн. за сплату судового збору стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, яким рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної поліції в Київській області Морозюн Руслан Ростиславович, місце знаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Сухоярська, будинок 18.

Відповідач 2: Батальйон патрульної поліції в місті Біла Церква управління патрульної полції в Київській області, місцезнаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Сухоярська, будинок 18.

Відповідач 3: Департамент патрульної поліції Національної поліції України. Місце знаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3. Код .

СуддяМ. М. Бебешко