Справа № 640/17110/21
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року

м. Київ

справа № 640/17110/21

адміністративне провадження № К/9901/47569/21, №9901/43069/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» і Міністерства юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №640/17110/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» (далі - ТОВ «Рівер Гарден»), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просив визнати протиправним і скасувати наказ Міністерства юстиції України від 02.06.2021 №1972/5, прийнятий на підставі висновку центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України від 27.05.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021, позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач та ТОВ «Рівер Гарден» подали касаційні скарги, у яких просять суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані рішення, і ухвалити нове, яким закрити провадження у справі у зв`язку із тим, що спір не належить розглядати за правилами адміністративно судочинства.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 03.12.2021 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Рівер Гарден».

Ухвалою Верховного Суду від 01.02.2022 відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Мін`юсту України.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03.05.2022 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебває цивільна справа №363/1747/21 за позовом ОСОБА_1 і ТОВ «Міжріччя» до ТОВ «Рівер Гарден» про витребування з незаконного володіння ТОВ «Рівер Гарден» на користь ОСОБА_1 будівлі РП-10 Кв (РП-7), яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Хотянівська сільська рада; визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.04.2021 (з відкриттям розділу) про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю (РП-7), винесеного державним реєстратором Білич О.С. (номер запису про право власності 41573275); скасування державної реєстрації права власності за № 41573275 від 16.04.2021 на нежитлову будівлю (РП-7), загальною площею 45.5 кв.м за ТОВ «Рівер Гарден».

В цей же час, ТОВ «Рівер Гарден» подано до Міністерства юстиції України скаргу від 12.05.2021 на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності щодо будівлі РП та КТП, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , здійснену державним реєстратором прав на нерухоме майно Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А. 07.05.2021, індексний номер 58026475, номер запису про право власності: 41846016.

У ході розгляду цієї скарги, уповноваженим представником ТОВ «Міжріччя», як заінтересованою особою, було подано до Мін`юсту письмові пояснення від 20.05.2021, в яких підприємство зазначило, що у 2012 році ОСОБА_1 за власні кошти побудовано будівлю розподільної підстанції 10 кВ на 20 комірок, КТП - 630 кВА повітряну тупікового типу; КТП-400 кВА кабельну прохідного типу. Будівництво виконувалося підрядною організацією ПП «Профенергобуд». Вказане майно було прийняте до експлуатації відповідно до акту технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від 28.05.2012. Після прийняття в експлуатацію, відносно вказаного майна було складено акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, яким визначено, що ОСОБА_3 належить РП-10 кВ №7, при цьому, «№7» - це диспетчерське найменування, присвоєне ПАТ «АЕС Київобленерго» для внутрішнього обліковування розподільної підстанції РП-10 кВ. Крім того, 01.11.2012 РП-10 кВ №7 передана ОСОБА_4 в користування TOB «Міжріччя» на підставі договору оренди, який є чинним на час подання пояснень. Представником ТОВ «Міжріччя» також повідомлено Мін`юст про те, що за фактом захоплення TOB «Рівер Гарден» РП-10 кВ №7 порушене кримінальне провадження №0000102. Вишгородським районним управлінням поліції за цим фактом здійснюється досудове розслідування, в ході якого було надано покази окремих осіб щодо підробки підписів на документах, наданих державному реєстратору, на підставі яких було прийняте рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 57724739 від 19.04.2021, зокрема - Зміни № 1 до Технічних умов №КСР-00-18-0517 від 10.12.2018.

Представником ОСОБА_5 також подавались до Мін`юсту письмові пояснення з приводу розгляду скарги TOB «Рівер Гарден», в яких останній виклав свої заперечення та зазначив, зокрема, що 27.04.2021 ОСОБА_1 та ТОВ «Міжріччя» подано скаргу до Мін`юсту на реєстраційні дії державного реєстратора ОСОБА_6 щодо реєстрації права власності на нежитлову будівлю (РП-7) за TOB «Рівер Гарден», (номер запису про право власності 41573275).

Крім того, представником ОСОБА_5 також було повідомлено Мін`юст про наявність судового спору щодо вказаного майна та подано копію ухвали Вишгородського районного суду Київської області у справі №363/1747/21, якою відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 і ТОВ «Міжріччя» до ТОВ «Рівер Гарден» про витребування майна з чужого незаконного володіння, а саме - будівлі РП-7, яка розташована на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області та копію ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 30.04.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

За результатами розгляду скарги, Центральною колегією з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції складено висновок від 27.05.2021, відповідно до якого рекомендовано: скаргу ТОВ «Рівер Гарден» від 12.05.2021 задовольнити у повному обсязі; скасувати рішення від 07.05.2021 №58026475, прийняте державним реєстратором Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А.; тимчасово блокувати доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Тетяні Анатоліївні строком на 3 (три) місяці.

На підставі висновку Центральної колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 27.05.2021 Міністерством юстиції України видано наказ від 02.06.2021 №1972/5, яким скаргу ТОВ «Рівер Гарден» від 12.05.2021 задоволено у повному обсязі; скасовано рішення від 07.05.2021 №58026475, прийняте державним реєстратором Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А.; тимчасово блоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме манно державному реєстратору Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Тетяні Анатоліївні строком на 3 (три) місяці.

Вважаючи, що вказаний наказ виданий відповідачем в порушення вимог статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон №1952-IV), позивач звернувся із цим позовом до суду.

IV. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позивач, із посиланням на вимоги пункту 1 частини другої статті 37 Закону №1952-IV, стверджує про протиправність оскаржуваного наказу, позаяк у відповідача відсутня компетенція розглядати скарги у сфері державної реєстрації коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір. На переконання позивача, допущені відповідачем порушення порядку не можна визнати формальними та такими, що не впливають на дійсність оскаржуваного рішення. Відтак недотримання процедури розгляду скарги у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно має наслідком протиправності прийнятих за результатами такої процедури рішення.

Відповідач подав відзив, у якому зазначив, що законодавцем на відповідача покладений обов`язок щодо розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та прийняття обов`язкових до виконання рішень, передбачених Законом.

Відповідач наголосив, що у цьому випадку діяв на підставі, в межах та у спосіб визначених законодавством повноважень.

Також відповідач стверджує, що предметом розгляду скарги були реєстраційні дії проведені державним реєстратором Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницього району Київської області Здольник Т.А. щодо об`єкта нерухомого майна, власником якого є скаржник. Посилання позивача на наявність судового спору щодо вказаного нерухомого майна вважає безпідставним, оскільки у зазначеному позивачем судовому провадженні №363/1747/21 відсутня тотожність сторін (інший суб`єкт оскарження - державний реєстратор Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницього району Київської області Здольник Т.А., який не є учасником провадження взагалі).

Стверджує, що предметом спору є зовсім інше рішення державного реєстратора, підставами спору не виступають порушення державним реєстратором вимог законодавства. Наголошує, що наведені обставини виключають підставу для відмови, визначену пунктом 4 частини восьмої статті 37 Закону №1952-IV.

За позицією відповідача оскарження наказу, яким скасовано рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно зводиться до захисту права власності, отже правовідносини, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі.

Третя особа - ТОВ «Рівер Гарден» зазначила, що є власником нежитлової будівлі розподільчого пункту (РП-7), проте 07.05.2021 державним реєстратором Здольник Т.А. незаконно здійснено державну реєстрацію права власності на цей же об`єкт за фізичною особою ОСОБА_1 , у зв`язку з чим була змушена звернутися зі скаргою до відповідача. Вважає прийняте відповідачем рішення законним та обґрунтованим, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Третя особа - ОСОБА_2 пояснень суду не направив.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, насамперед виходив з того, що цей спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. За висновками судів попередніх інстанцій, спір у цій справі пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових правовідносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тому перевірці у цій справі підлягають виключно дії (рішення) суб`єкта владних повноважень на предмет відповідності їх вимогам законодавства у сфері державної реєстрації.

Суди встановили, що скарга ТОВ «Рівер Гарден» на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.05.2021, індексний номер 58026475, безпосередньо стосується нерухомого майна щодо якого наявний судовий спір у справі №363/1747/21, а тому, згідно із пунктом 1 частини другої статті 37 Закону №1952-IV, у Міністерства юстиції України відсутня компетенція розглядати такого роду скарги.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНИХ СКАРГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Касаційна скарга ТОВ «Рівер Гарден» обґрунтована тим, що спір розглянутий судами попередніх інстанцій із порушенням правил юрисдикції адміністративних судів. Стверджує, що суди попередніх інстанцій розглянули справу без врахування актуальної практики ВП ВС та ВС щодо встановлення юрисдикції спорів, направлених на захист майнових прав.

Касаційна скарга Мін`юсту обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного встановлення юрисдикційної підсудності цієї справи. Скаржник стверджує, що судами обох інстанцій не було взято до уваги актуальну практику ВП ВС та ВС щодо розгляду справ цієї категорії, висловлену зокрема, у постановах від 27.11.2018 у справі №820/3534/17, від 29.01.2019 у справі №803/1589/17від 19.02.2020 у справі №1340/3580/18, від 28.01.2021 у справі №817/679/18 від 21.11.2018 у справі №520/13190/17, від 30.09.2020 у справі №640/6930/19 та інших. Зазначає, що правовідносини, які склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне.

Позивач скористався процесуальним правом і подав відзив на касаційну скаргу ТОВ «Рівер Гарден», у якому наполягає на законності та обґрунтованості рішень судів попередніх інстанцій. Стверджує, що спір у цій справі пов`язаний із захистом прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових правовідносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, тому перевірці у цій справі підлягають виключно дії (рішення) суб`єкта владних повноважень на предмет відповідності їх вимогам законодавства у сфері державної реєстрації.

VIІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів …». Суд дійшов висновку, що національний суд не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом, і, таким чином, не міг вважатися судом, «встановленим законом».

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Натомість приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Так, Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції.

Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 29.05.2019 у справі №826/9341/17, від 19.06.2019 у справі №802/385/18-а, від 18.09.2019 у справі №810/3711/18, від 12.02.2020 у справі №1840/3241/18 висловлено правову позицію стосовно непоширення юрисдикції адміністративних судів на спори, що виникають з подібних правовідносин, а саме правовідносин щодо визнання протиправними та скасування наказів Міністерства юстиції України, які є похідними при вирішенні судом питань, що можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.09.2018 у справі №823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Зважаючи на те, що саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, колегія суддів не має підстав не погодитися із визначеним підходом.

Виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, зумовлено незгодою позивача із наказом Міністерства юстиції України від 02.06.2021 №1972/5, яким скасовано рішення державного реєстратора Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Здольник Т.А. від 07.05.2021 №58026475 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на будівлю РП та КТП, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, звернення із цим позовом до суду зумовлено необхідністю захисту права власності на об`єкт неухомості та відповідно відновлення у Державному реєстрі відомостей про це майно до попереднього стану.

Отже, спірні правовідносини пов`язані із необхідністю захисту майнових прав позивача, тому цей спір не є публічно-правовим, і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

Окрім того, на переконання колегії суддів, розгляд адміністративної справи окремо щодо лише наказу Міністерства юстиції, яким скасовано реєстраційні дії, може призвести до ситуації, коли реєстраційні записи у Єдиному державному реєстрі не будуть співпадати з юридичними фактами, на підставі яких вони вчинені, а отже й не будуть відображати реальний правовий стан. Це може поставити під сумнів офіційність та достовірність відомостей реєстру, а отже підірвати довіру до нього та держави, яка забезпечує ведення реєстру.

Суд також зважає на те, що може виникнути конфлікт між судовими рішеннями, що може призвести до правової невизначеності та ускладнення захисту порушених прав.

Відтак, зважаючи на суттєвість цього ризику, Суд вважає, що спірні правовідносини є неподільними і правова оцінка наказу Міністерства юстиції України на предмет дотримання процедури у цій справі не може превалювати над оцінкою правомірності набуття права власності на майно.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів приходить до висновку про порушення судами попередніх інстанцій правил юрисдикційної підсудності.

VІІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Відповідно до частини першої статті 354 КАС України, суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

З огляду на зазначене, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до статті 239 КАС України позивач має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 345, 349, 354, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден» та Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.09.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №640/17110/21 скасувати.

Провадження у справі №640/17110/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівер Гарден», ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - закрити.

Роз`яснити позивачу, що останній має право протягом десяти днів з дня отримання ним цієї постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

О. П. Стародуб