Справа № 380/26140/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року справа №380/26140/21

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.,

при секретарі Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача - Кунащук І.В.

представника відповідача - Іванейко Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами загального позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 92 062, 92 грн та зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області списати безнадійний податковий борг у сумі 92 062, 92 грн по орендній платі за землю з юридичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 3.11.2021 року позивач отримав відповідь від 20.10.2021 у якій відповідач повідомив, що станом на 13.10.2021 згідно з даними ІС «Податковий блок по ПрАТ «Прикарпатпромарматура» рахується заборгованість в сумі 92 062, 92 грн, а саме по податку з орендної плати з юридичних осіб; дата виникнення боргу - 30.05.2015 року. 11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого. У зв`язку з відсутністю відповіді, позивач 23.11.2021 повторно звернувся до відповідача з листом з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому), однак відповіді на вказані листи не отримав. З урахуванням дати виникнення зазначеного відповідачем податкового боргу - 30.05.2015 та з врахуванням того, що відповідач підтвердив, що податковий боргу котрий виник 30.05.2015 року станом на 20.10.2021 року продовжує обліковуватись, а отже не є списаний. Вважає, що 1095 денний строк, визначений у статті 102 Податкового кодексу України є таким, що минув, що, відповідно, зумовлює визнання означеного боргу "безнадійним". Стверджує, що податковий борг у розмірі 92 062,92 грн підлягав визнанню безнадійним відповідачем та списанню, що не було враховано відповідачем, зокрема і при письмовому зверненні позивача до нього з листами №01-84 від 23.11.2021, вих. №01-82 від 10.11.2021.

Відповідач у відзиві на позовні вимоги зазначає, що як вбачається із інтегрованої картки платника податку по орендній платі з юридичних осіб, у позивача станом на час подання позову обліковується заборгованість у розмірі 92 062,92 грн, а саме: 91 710,98 грн основного платежу та 351,94 грн пені. Відповідно до розрахунку заборгованості вищевказаний борг обліковується з 18.06.2019. Контролюючий орган на лист позивача № 01-82 від 10.11.2021 щодо списання вищевказаного боргу надав відповідь, якою повідомив, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 затверджено мирову угоду від 03.05.2019 у справі № 5015/1763/12, укладену між комітетом кредиторів та боржником - Приватним акціонерним товариством «Прикарпатпромарматура». Відповідно до п. 4.1 мирової угоди ця Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Львівської області і є обов`язковою для боржника та кредиторів. Термін дії мирової угоди припиняється після повного виконання зобов`язань Боржником за даною мировою угодою. В результаті рознесення в ІС «Податковий блок» сум заборгованості позивача згідно з умовами зазначеної мирової угоди термін сплати поточних зобов`язань, які на момент рознесення не були сплачені, перенесені на 19.06.2021. З огляду на те, що строк давності, встановлений цим Податковим кодексом України не минув, враховуючи затверджену мирову угоду, згідно з якою спірна сума податкового боргу розстрочена, в Головного управління ДПС у Львівській області відсутні правові підстави для списання податкового боргу. Вказує, що суд не вправі зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області вчинити дії щодо прийняття рішення про списання безнадійного боргу в сумі 92 062,92 грн, оскільки така прерогатива надається лише контролюючому органу і списання податкового боргу є дискреційним повноваженням виключно Головного управління ДПС у Львівській області. Вважає, що він діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги безпідставними.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з врахуванням відповіді на відзив підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просить в задоволенні позову відмовити.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження у справі.

28.04.2022 року у підготовчому засіданні суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України) та Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376 (далі - Порядок № 577).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого. У зв`язку з відсутністю відповіді, позивач 23.11.2021 повторно звернувся до відповідача з листом з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому), однак відповіді на вказані листи не отримав.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача Приватне акціонерне товариство «Прикарпатпромарматура» звернулося з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу у сумі 92 062, 92 грн та зобов`язання прийняти рішення про списання вказаного безнадійного податкового боргу суд зазначає наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 101.1 статті 101 ПК України встановлено, що безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг, підлягає списанню.

Відповідно до пункту 101.2 безнадійний податковий борг це податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.

Суд зазначає, у вказаній справі, мова йде не про «строк позовної давності згідно із ст. 102 ПК України», як вказує відповідач, а про «строк стягнення податкового боргу», оскільки саме в залежність від вказаного поняття та його спливу ПК України ставить зобов`язання органу податкової служби списати такий.

Згідно з нормами Податкового кодексу України у редакції від 17.05.2015 року, що були чинними на час подання декларації від 17.02.2015, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. 14.1.147);

Відповідно до п.288. 7 ст. 288 ПК України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Як передбачено п. 285.1., 285.2 ст. 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Порядок обчислення плати за землю а, відтак і орендної плати визначеної п.286.2 ст. 286 ПК України, відповідно до якого платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Строк сплати плати за землю а, відтак і орендної плати з огляду на відсилочну норму п.288. 7 ст. 288 ПК України, встановлений п.287.3 ст. 287 ПК України. Зокрема, податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Тобто останній день строку сплати зобов`язання по сплаті орендної плати за землю розраховується щодо кожного місяця окремо, та відповідно таким є 30 день наступного місяця після звітного. Зокрема, враховуючи, що вказана декларація за твердженням відповідача, є декларацією за 2015 рік, то відповідно орендна плата за грудень 2015 року (як останній місяць з декларації) підлягає сплаті відповідно до 30 січня 2016 року, що є граничним строком.

Відповідно до приписів пункту 101.1. статті 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

Під терміном "безнадійний" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 Податкового кодексу України).

При цьому, пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Таким чином, в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню.

Згідно з пунктом 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком № 577.

Відповідно до положень пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення суми безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню контролюючим органом, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 ПК України) є дата прийняття рішення керівника контролюючого органу.

Згідно з приписами пунктів 4.3- 4.5 Порядку № 577 у випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до інформаційних систем не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16), від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а) та від 23 грудня 2019 року (справа №813/3277/18).

При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу II Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 5 грудня 2013 року №765 було затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (був чинним до 10 червня 2016 року), положеннями якого визначено, що: з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником (пункту 1 розділу ІІ); форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою (пункт 11 розділу ІІ); нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов`язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов`язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням). Зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника (пункти 1, 2 розділу ІІІ); у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника відповідно до статті 95 Податкового кодексу України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (пункт 1 розділу V).

Отже, зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

Таким чином, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми заборгованості, яка є безнадійною, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Отже, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року (справа №810/5997/15).

Отже, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.07.2021 року у справі № 640/22309/18.

Суд встановив, що відповідач у розрахунку заборгованості зазначив, що сума податкового боргу по сплаті орендної плати за землю у розмірі 92 062, 92 грн за землю виникла на підставі декларації ПрАТ «Прикарпатпромарматура» як самостійна задекларована сума земельного податку (орендної плати за землю) від 17.02.2015 № .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.05.2012 порушено провадження у справі №5015/1763/12 про банкрутство позивача та уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Львівської області від 05.02.2014, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду, у справі №5015/1763/12 ВАТ «Прикарпатпромарматура» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 затверджено мирову угоду від 03.05.2019 у справі №5015/1763/12, укладену між комітетом кредиторів та боржником - Приватним акціонерним товариством «Прикарпатпромарматура».

Відповідно до п. 4.1 мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019 ця Мирова угода набирає чинності з дня її затвердження Господарським судом Львівської і є обов`язковою для боржника та кредиторів. Термін дії мирової угоди припиняється після повного виконання зобов`язань Боржником за даною мировою угодою.

Відповідно до вказаної мирової угоди вимоги Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 338899 грн 46 коп сплачуються боржником щомісячно рівними частинами після спливу періоду відстрочення протягом перших 35 місяців у розмірі 9413 грн 87 коп кожна, не пізніше 20 числа кожного поточного місяця. Останній платіж (в 36 місяці) здійснюється у розмірі 9414 грн 01 коп не пізніше 20 числа поточного місяця згідно графіку погашення вимог кредиторів.

Відповідач зазначив, що в результаті рознесення в ІС «Податковий блок» сум заборгованості позивача згідно з умовами зазначеної мирової угоди термін сплати поточних зобов`язань, які на момент рознесення не були сплачені, перенесені на 19.06.2021.

На вимогу суду надати докази того, що заборгованість по податку з орендної плати з юридичних осіб в сумі 92 062, 92 грн входить в структуру загального боргу кредиторських вимог Личаківської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області у розмірі 338899 грн 46 коп, визначених мировою угодою, затвердженою ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.06.2019, Головне управління ДПС у Львівській області не надало.

Суд встановив, що відповідач не звертався в межах справи про банкрутство з вимогами про стягнення 92 062, 92 грн з позивача орендної плати за землю з юридичних осіб, відтак така судом не розглядалась, не включалась до реєстру вимог кредиторів та відповідно не увійшла у мирову угоду на умовах розстрочки чи відстрочки. Відтак, твердження відповідача про розстрочення вказаної спірної суми у розмірі 92 062, 92 грн на умовах мирової угоди не відповідають дійсності.

Згідно з умовами мирової угоди, у 2 чергу вимог кредиторів увійшли вимоги ГУ ДПС України виключно в частині єдиного соціального внеску, які були на її умовах відстрочені до 1 січня 2020 року та розстрочені на 36 місяців. Жодних інших вимог ГУ ДПС України у Львівській області у дану мирову угоду не включено, що не спростовується сторонами.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що сума податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб у розмірі 92062, 92 грн не розстрочена, та у відповідача відсутні правові підстави стверджувати про перенесення сплати такої на 19.06.2021 року та виникнення суми боргу 18.06.2019 року.

Суд зазначає, що твердження відповідача про те, що в результаті рознесення в ІС «Податковий блок» суми заборгованості позивача по податку з орендної плати з юридичних осіб в сумі 92 062, 92 грн згідно з умовами зазначеної мирової угоди термін сплати поточних зобов`язань, які на момент рознесення не були сплачені, перенесені на 19.06.2021 є голослівним та не підтверджені жодними доказами.

Суд що обставини, які встановлені судовим рішенням, ухваленим 19.06.2019 у №5015/1763/12 не стосуються обставин виникнення та існування у Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» податкового боргу із податку з орендної плати з юридичних осіб та у зазначеній сумі 92 062, 92 грн.

Тому посилання відповідача на Ухвалу Господарського суду Львівської області від 19.06.2019, якою затверджено мирову угоду від 03.05.2019 у справі №5015/1763/12, укладену між комітетом кредиторів та боржником - Приватним акціонерним товариством «Прикарпатпромарматура» щодо існування у позивача податкового боргу із податку з орендної плати з юридичних осіб у сумі 92 062, 92 грн не заслуговує на увагу.

Суд дійшов висновку про не підтвердження відповідачем характеру існування цього податкового боргу щодо якого минув термін позовної давності.

З огляду на те, що строк давності, встановлений цим Кодексом минув, суд погоджується з твердженням позивача про те, що в Головного управління ДПС у Львівській області наявні правові підстави для списання податкового боргу.

Разом з тим, ПрАТ «Прикарпатпромарматура» 7.10.2021 року звернулося з листом вих. №01-71 до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому містився запит про надання інформації, наявною у відповідача, зокрема щодо стану заборгованості по усіх видах податків (обов`язкових) платежів, після виходу підприємства з процедури банкрута та відновлення платоспроможності.

У відповідь на вказаний запит 3.11.2021 року позивач отримав відповідь від 20.10.2021 вих. №60811/0/21, у якій відповідач повідомив: «станом на 13.10.2021 згідно даних ІС «Податковий блок по ПрАТ «Прикарпатпромарматура» () рахується заборгованість в сумі 92 062, 92 грн, а саме по податку з орендної плати з юридичних осіб. Дата виникнення боргу - 30.05.2015 року».

Тобто до дати подання позову, відповідач вважав, що датою сплати податкового боргу по декларації по орендній платі за землю поданій 17.02.2015 року за 2015 рік є 30 травня 2015 року.

11.11.2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 01-82 від 10.11.2021 року щодо необхідності виконання відповідачем вимог Порядку списання безнадійного боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. №577, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України 31.10.2013 року за №1844/24376) з огляду на зазначення у листі відповідача дати виникнення боргу (по податку з орендної плати з юридичних осіб 30.05.2015 року) з проханням списати вказаний податковий боргу з огляду на дату виникнення такого.

У зв`язку з відсутністю відповіді позивач повторно звернувся до відповідача з листом вих. №01-84 від 23.11.2021 з проханням повідомити про результати розгляду листа вих. №01-82 від 10.11.2021 ( про факт списання чи відмови у такому).

Станом на дату подання позовної заяви, відповіді на вказані листи не надходили до позивача.

Підпунктом 4.1 розділу ІV Порядку передбачено, що у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню. До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу ІІ цього Порядку які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.

Підпунктом 4.2 розділу ІV Порядку встановлено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший для платника податків, другий для органів доходів і зборів.

Суд встановив, що позивачем при зверненні до контролюючого органу із заявами про списання безнадійного податкового боргу були дотримані вимоги статті 101 Податкового кодексу України та Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, тоді як відмовляючи у списанні податкового боргу, контролюючий орган провів цю відмову листом.

Так, матеріали справи свідчать, що при наявності у позивача податкового боргу, який фактично має статус безнадійного, відповідач не приймав рішення про списання безнадійного податкового боргу відповідно до положень Податкового Кодексу України та Порядку 577.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно, за відсутності правових підстав не провів належного дослідження підстав виникнення всього боргу позивача та не здійснив списання такого згідно з заявою ПрАТ «Прикарпатпромарматура» вих. № 01-82 від 10.11.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних осіб у сумі 92 062, 92 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

На цій підставі адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що борг ПрАТ «Прикарпатпромарматура» із податку з орендної плати з юридичних осіб у сумі 92 062, 92 грн та зарахування в інтегрованій картці платника податків позивача є безнадійним, а відмова відповідача у списанні податкового боргу та продовження його обліку в інформаційних систем органів доходів і зборів за заявою ПрАТ «Прикарпатпромарматура» є протиправною, тому зобов`язання відповідача прийняти рішення про списання такого безнадійного боргу є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 0240/2269/18-а, у постанові Верховного Суду від 9.03.2021 у справі № 300/2353/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.2 ст.2 КАС України).

За змістом п.1 ч.2 ст.2 КАС України, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Системний аналіз наведених правових норм при застосуванні до правовідносин, що є предметом судового дослідження вказує на те, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення діяв не на підставі, не в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), без урахуванням права особи на участь у проведенні інспекційного відвідування, а тому позов підлягає до задоволення.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по орендній платі за землю з юридичних осіб Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» (79024 м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, ) у сумі 92 062, 92 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ:ВП43968090) прийняти рішення про списання вказаного безнадійного податкового боргу Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» (79024 м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, ) у сумі 92 062, 92 грн по орендній платі за землю з юридичних осіб.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м.Львів, вул. Стрийська, 35, код ЄДРПОУ:ВП43968090) на користь Приватного акціонерного товариства «Прикарпатпромарматура» (79024 м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 176, ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 2700,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2022.

Суддя Брильовський Р.М.