Справа № 420/5238/22
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5238/22
УХВАЛА
05 травня 2022 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу №91/ко-2021 від 23 грудня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Одеського окружного адміністративного суду 01 квітня 2022 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати підписаний начальником Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області Наказ №91/ко-2021 від 23 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » про відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 23 грудня 2021 року, без збереження заробітної плати, на час відсутності щеплення проти COVID-19 або до надання медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області поновити умови трудового договору ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу підтримки сім`ї та координації надання соціальних послуг управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області за період з 23 грудня 2021 року до 28 лютого 2022 року включно;
- визнати протиправним передбачену Наказом Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області №91/ко-2021 від 23 грудня 2021 року «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » невиплату ОСОБА_1 заробітної плати та стягнути з Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області на користь позивача середню заробітну плату за весь час відсторонення від виконання посадових обов`язків за період з 23 грудня 2021 року до 28 лютого 2022 року включно.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з даною позовною заявою. Надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали. Також, зобов`язано позивача надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші причини поважності (у разі їх наявності) пропуску строку звернення до суду та надати належні докази.
звернення до суду за захистом прав та законних інтересів є поважними, а тому строк звернення з даним адміністративним позовом до суду підлягає поновленню.
Розглянувши подану заяву, суд вважає, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 06 квітня 2022 року про залишення позову без руху позивачем не усунуто з наступних підстав.
Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17 і врахована судом.

Крім цього, при вирішенні питання про поновлення строку, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку до дати звернення з позовною заявою.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно - правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк звернутись до суду.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження рішення, дії чи бездіяльності у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Окрему увагу необхідно акцентувати на тому, що при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 року у справі № 473/653/17 (ЄДРСРУ № 74991952).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, оскаржуваний наказ №91/ко-2021 «Про відсторонення від роботи ОСОБА_2 » був прийнятий 23.12.2021 року, а до суду позивач звернувся лише 23.03.2022 року.

При цьому, суд критично відноситься до обставини, на які позивач посилається у своїй заяві від 29.04.2022 року, оскільки позивачем не надано належного обґрунтування яким саме чином отримання паспорту доньки, що займає максимум день часу з урахуванням дороги з м. Рені до м. Одеси, що відбулось ще на початку січня 2022 року, а також посилання позивача на те, що він допомагав матері дотримуватися обмежень у післяопераційний період, заважало позивачу звернутися вчасно з відповідним адміністративним позовом до суду, або за наданням правової допомоги до відповідного адвокатського об`єднання.

Крім цього, наведені позивачем обставини у заяві стосуються неможливості звернутися до суду з відповідним позовом до кінця січня 2022 року. При цьому, суд також критично відноситься до твердження позивача, що він нібито хворів у лютому 2022 року, оскільки вказані обставини не підтверджені жодним належним та допустимим доказом.

Також, суд звертає увагу, що первинно у позовній заяві позивач посилався на інші обставини пропуску строку, ані ж ті, які зазначені у заяві від 29.04.2022 року, що свідчить про бажання позивача ввести суд в оману.

Крім цього, незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

У зв`язку із чим, позивачем не наведено достатніх причин, наявність яких йому перешкоджали оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, підстави наведені позивачем у заяві про усунення недоліків адміністративного позову, в обґрунтування пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не наведено об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати процесуальні права, такі обставини не підтверджуються і матеріалами справи, а пропуск строку звернення із позовом є значним, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.169, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу №91/ко-2021 від 23 грудня 2021 року та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов