Справа № 460/12873/21
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/12873/21 пров. № А/857/2282/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світахо» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Друзенко Н. В. у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Світахо» до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

14.09.2021 Приватне підприємство «Світахо» (далі ПП «Світахо») звернулося в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо неповернення йому з бюджету суми помилково сплачених грошових коштів в сумі 23904 грн та зобов`язати Державну податкову службу України підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок (реєстр) про повернення йому помилково сплачених грошових коштів у розмірі 23904 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 07.06.2021 при проведенні розрахунків з ПП «Престиж Люкс» на суму 23904 грн допущено помилку в платіжному дорученні від 07.06.2021 №2440, а саме замість поточного рахунку отримувача вказано електронний рахунок ПДВ отримувача № UA0080252, Казначейство України (ел. адм. подат.) та перераховано кошти на зазначений рахунок по суб`єкту господарювання ПП «Престиж Люкс». На письмові звернення позивача до відповідачів щодо повернення помилково сплачених грошових зобов`язань, йому було відмовлено, що унеможливлює виправити помилку щодо сплати без суттєвих майнових втрат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19.10.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає обставини, викладені у позовній заяві, а також звертає увагу, що суд першої інстанції не надав оцінки нормам пункту 200-1.4 Податкового кодексу України, якими визначено, що електронний ПДВ-рахунок може поповнюватися тільки з поточного рахунку платника податків, а тому грошові кошти, перераховані не з поточного рахунку самого платника, не підлягали зарахуванню на електронний ПДВ-рахунок. Зазначає, що відсутність відповідного механізму повернення коштів становить втручання у його право мирного володіння майном та зумовлює підстави для застосування основоположної засади податкового законодавства - презумпції правомірності рішень платника податків.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.06.2021 ПП «Світахо» платіжним дорученням № 2440 здійснено перерахування коштів одержувачу - ПП «Престиж Плюс» в сумі 23904 грн на його електронний рахунок ПДВ № UA 0080252, Казначейство України (ел. адм. подат.). При цьому, у призначенні платежу зазначено оплата за бруківку згідно рахунку від 04.06.2021 № СФ-0000077.

09.07.2021 позивач звернувся до Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України, Головного управління ДПС у Рівненській області та ПП «Престиж Плюс» з заявами про повернення помилково сплачених коштів у сумі 23904 грн.

Листом від 23.07.2021 №8518/6/17-00-18-09 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило ПП «Світахо» про залишення без виконання його заяви про повернення коштів, оскільки Податковим кодексом України не передбачено перерахування коштів з рахунку в СЕА ПДВ одного платника на поточний рахунок або рахунок в СЕА ПДВ іншого платника. Отже, повернення коштів з ПДВ-рахунку можливо лише через Додаток 4, який може бути подано разом із декларацією з ПДВ платником податків, якому належить цей електронний рахунок ПДВ.

Листом від 03.08.2021 №7808/6/99-00-18-03-04-06 Державна податкова служба України повідомила ПП «Світахо», що пунктом 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих у податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтею 200 Кодексу. Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в СЕА платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку. На суму податку, що відповідно до поданої заяви підлягає перерахуванню на поточний рахунок платника, на момент подання заяви зменшується значення суми податку, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, шляхом зменшення на таку суму показника загальної суми поповнення рахунка в системі електронного адміністрування податку з поточного рахунка платника. Перерахування коштів на поточний рахунок платника може здійснюватися у разі, якщо таке зменшення загальної суми поповнення електронного рахунка (ЕПопРах) не призведе до формування від`ємного значення реєстраційного ліміту - суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/ розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначеної відповідно до пункту 200-1.3 статті 200 нього Кодексу. Згідно з базами даних ДПС станом на 29.07.2021 у ПП «Престиж Плюс» залишок коштів на електронному рахунку в СЕА ПДВ складає 134 050 грн, сума реєстраційного ліміту дорівнює 782 276,01 грн. Щодо помилкового перерахування контрагентом коштів на електронний рахунок платника, то правові відносини між суб`єктами господарювання регулюються Господарським кодексом України, Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Листом від 11.08.2021 №11/08 ПП «Престиж Плюс» повідомило позивача, що у зв`язку з тим, що не має прямого доступу до Електронного рахунку у системі електронного адміністрування ПДВ, повернути помилково сплачені ПП «Світахо» кошти у сумі 23904 грн не має можливості. Крім того, повернення сплачених ПП «Світахо» коштів в сумі 23904 грн є неможливим, оскільки сплаченими коштами не відбулося поповнення реєстраційного ліміту електронного рахунку ПДВ ПП «Престиж Плюс».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кошти, зараховані на рахунок в СЕА ПДВ, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 Податкового кодексу України та погашення податкового боргу з ПДВ. В свою чергу, Податковий кодекс України не передбачає перерахування коштів з рахунку в СЕА ПДВ одного платника на поточний або рахунок в СЕА ПДВ іншого платника.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Основного Закону України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 14.1.182 статті 14 ПК України визначено, що помилково сплачені грошові зобов`язання - це суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Відповідно до пункту 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що кошти, які зараховані на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку повертаються на поточний рахунок саме такого платника податків.

При цьому, в силу вимог пункту 200-1.4 статті 200-1 Податкового кодексу України на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти з поточного рахунку такого платника.

Повернення коштів іншому платнику податків норма пункту 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України не передбачає.

Статтею 43 Податкового кодексу України передбачено умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, згідно з якою помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або на єдиний рахунок або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.

Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.

В свою чергу, грошове зобов`язання платника податків це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Таким чином, нормами статті 43 Податкового кодексу України врегульовано питання повернення помилково та/або надміру сплачених коштів, яку платник податків повинен сплатити як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно з платіжним дорученням від 07.06.2021 № 2440 ПП «Світахо» не сплачувало податкові зобов`язання до відповідного бюджету, а мало намір оплатити придбані у ПП «Престиж Плюс» товари, однак, кошти помилково сплачені на електронний рахунок ПДВ згаданого контрагента.

Відтак, перераховані позивачем кошти не є грошовими зобов`язаннями, які сплачені до відповідного бюджету, що унеможливлює застосування положень статті 43 Податкового кодексу України до спірних правовідносин.

Як встановлено з матеріалів справи, сплачені позивачем кошти були зараховані на електронний рахунок ПП «Престиж Плюс», однак, ці суми не поповнили ліміти в системі електронного адміністрування ПДВ, що унеможливлює їх повернення в порядку пункту 200-1.6 статті 200-1 Податкового кодексу України чи розпорядження такими отримувачем.

Тобто помилково сплачені кошти позивач не може повернути безпосередньо собі на рахунок назад, оскільки вони були зараховані на ПДВ-рахунок іншої особи, однак, не збільшили ліміт ПДВ, тобто не надійшли в розпорядження іншого платника податків.

Що стосується доводів Державної податкової служби України про необхідність звертатись позивачу до контрагента, на ПДВ рахунок якого надіслано кошти, колегія суддів зазначає, кошти з ПДВ-рахунку повертаються на поточний рахунок платника: за чітко визначеною процедурою (через подання додатка Д4 до декларації з ПДВ) (пункт 200-1.5 Податкового кодексу України) та при дотриманні певних умов. Так, при поверненні коштів з ПДВ-рахунку на суму поверненої суми зменшується регліміт - відразу на дату подання заяви Д4 (пункт 21 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 569). При цьому, повернення коштів можливе, якщо це не призведе до появи від`ємного регліміту в такого платника.

З огляду на викладене, якщо кошти надійшли на ПДВ-рахунок не з поточного рахунку платника, то податковим органом не було збільшено регліміт ПП «Престиж Плюс», однак, при поверненні цих коштів з ПДВ-рахунку регліміт на цю суму в них зменшиться.

Згідно з статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції, а тому, при будь-якому втручанні державних органів у право на мирне володіння майном повинно бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Враховуючи викладене, а також те, що втручання у право мирного володіння майном позивача має переслідувати легітимну мету, яка чітко передбачена національним законодавством, зокрема, приписами Податкового кодексу України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПП «Світахо» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За наведених обставин, оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України це є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про задоволення позову.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено апеляційним судом з матеріалів справи, позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір 2270 грн та за подання апеляційної скарги 3405 грн судового збору.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлений ПП «Світахо» позов є підставним та підлягає задоволенню, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області та Державної податкової служби України судових витрат в розмірі 5675 грн, тобто по 2837,50 з кожного.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Світахо» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі № 460/12873/21 скасувати та прийняти постанову, якою позов Приватного підприємства «Світахо» задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної податкової служби України та Головного управління ДПС у Рівненській області щодо неповернення Приватному підприємству «Світахо» з бюджету суми помилково сплачених грошових коштів в сумі 23904 грн.

Зобов`язати Державну податкову службу України підготувати та подати до відповідного органу Державної казначейської служби України висновок (реєстр) про повернення Приватному підприємству «Світахо» () помилково сплачених грошових коштів у розмірі 23904 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області (код ЄДРПОУ ВП 44070166, місцезнаходження: вул. Відінська, 12, м. Рівне, Рівненська область, 33023) на користь Приватного підприємства «Світахо» (, місцезнаходження: вул. Солов`їна, 5А, с. Ільпінь, Здолбунівський район, Рівненська область, 35708) судові витрати в розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн 50 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, місцезнаходження: площа Львівська, 8, м. Київ, 04053) на користь Приватного підприємства «Світахо» (, місцезнаходження: вул. Солов`їна, 5А, с. Ільпінь, Здолбунівський район, Рівненська область, 35708) судові витрати в розмірі 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 06.05.2022