Справа № 420/25905/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045) про визнання протиправними дій та дійсним паспорта,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (далі - ГУ ДМС), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ГУ ДМС, викладені у висновку №98/21 за результатами службової перевірки підстав оформлення паспортів громадянина України зразка 1994 року на її - ОСОБА_1 , ім`я з порушенням вимог законодавства від 19.08.2021 року;

- визнати дійсним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що в 17.08.2020 року вона звернулась до ГУДМС, в зв`язку з отриманою відмовою в оформленні паспорту громадянина Украпни для виїзду за кордон, після чого їй стало відомо, що з метою перевірки підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого їй 22.09.2011 року, було розпочато перевірку відповідно до пункту 109 Порядку №302, за результатами якої складено оскаржуваний висновок №98/21, на підставі якого станом на сьогодні недійсність паспорту позивача внесена до всіх реєстрів.

Позивач вважає оскаржуваний висновок протиправним та таким, що порушує її права, оскільки за час проживання на території України вона вступила до шлюбу з громадянином України та народила трьох дітей. Тобто наслідком прийняття оскаржуваного рішення є повна зміна способу життя, що не враховано відповідачем. В своєму висновку посадові особи ГУ ДМС в Одеській області посилаються на те, що до Державного реєстру актів цивільного стану в актовому запису №7 про народження ОСОБА_3 до інформації про матір внесено в графу «Громадянство» - громадянка Республіки Молдова, що не може бути належним доказом підтвердження громадянства Республіки Молдова, адже син народився в 2005 році а паспорт громадянина Украпни вона отримала в 2011 poцi.

Крім того, в оскаржуваному рішенні зазначено, що з метою підтвердження факту про належність чи вихід з громадянства республіки Молдова ОСОБА_1 відповідачем 04.09.2020 року надіслано вiдповiдний запит до Консульства Республіки Молдова в Одесі, однак на даний час письмова відповідь на вищевказаний запит не надана, у телефонній розмові працівниками Консульства Республіки Молдова в Одесі повідомлено, що запитувана інформація надається за особистим зверненнями до Консульства особи, якої така iнформацiя стосується. Позивач вважає, що вказане посилання в оскаржуваному висновку не може бути належним доказом адже жодних письмових вiдповiдей а також копії самого звернення вiдповiдачем не було надано.

Позивач зазначає, що вона надала всі необхідні документи для отримання громадянства і не мала наміру набувати громадянство внаслідок обману, подання завідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Водночас, позивач звертає увагу, що інформацію щодо посадової особи, яка здійснила видачу паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 , встановити неможливо у зв`язку з відсутністю в паспорті iнiцiалiв особи та прiзвища.

Також позивач зазначає, що оскаржуване рішення відповідачем на її адресу не надсилалось.

Між іншим, позивач вказує, що паспорт серії НОМЕР_1 знаходиться у позивача, не вилучався та не знищувався. Однак, з приводу внесення в реєстр відомостей про недійсність паспорту, що порушує її права, вона звернулась до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року позов залишений без руху та наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 13.01.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Представником відповідача наведені правові норми, які регламентують спірні правовідносини: Закон України «Про громадянство України», Порядок №215, та зазначено, що перевіркою було встановлено, що до Державного реєстру актів цивільного стану в актовому запису №7 про народження ОСОБА_3 до інформації про матір внесено в графу «Громадянство» - громадянка Республіки Молдова. Враховуючи наявність інформації про належність ОСОБА_1 до громадянства Республіки Молдова.

На думку відповідача, позивач громадянство не набувала а паспорти видані з порушенням Закону України «Про громадянство України» та вимог розділу 1 розділу 5 Порядку №600.

Враховуючи, що паспорт громадянина України є документом, який підтверджує громадянство України, набуття якого не підтверджено, відповідач вважає оскаржуваний висновок обґрунтованим, правомірним та таким, що складений на підставі та у межах чинного законодавства, оскільки паспорт позивача є таким, що отриманий з порушенням закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.11.1994 року уклала шлюб з ОСОБА_5 . Шлюб розірвано, у зв`язку зі смертю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час проживання на території України у ОСОБА_1 народилось четверо дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

У жовтні 2000 року ОСОБА_1 звернулась із клопотанням про оформлення посвiдки на постійне проживання у зв`язку із перебуванням у шлюбі із громадянином України. За результатами розгляду вищевказаного клопотання 17.11.2000 отримала тимчасову посвідку на проживання серії ОД №2099. У 2003 звернулась для продовження дії вищевказаної посвiдки та отримала посвiдку на постійне проживання серії ОД №6369/03 вiд 16.11.2003.

28.11.2007 року ОСОБА_1 виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 Любашівським РВ ГУ МВС України в Одеській області на прізвище « ОСОБА_9 », у зв`язку з набуттям громадянства України на підставі посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_6 вiд 13.11.2003 року.

22.09.2011 року ОСОБА_1 виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 Любашівським РВ УМВС України в Одеській області на прізвище « ОСОБА_10 », у зв`язку із уточненням прізвища, та до заяви про видачу паспорта внесено відмітку про знищення паспорта серії НОМЕР_2 , у зв`язку з уточненням прізвища.

17.08.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДМС у зв`язку з тим, що нею було отримано відмову в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

ГУ ДМС з метою перевірки підстав оформлення паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_11 та паспорт серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , було розпочато перевірку відповідно до пункту 109 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.03.2015 року №302 (далі - Порядок №302), за результатами якої складено оскаржуваний висновок №198/21 від 19.08.2021 року.

Висновком ГУ ДМС №198/21 від 19.08.2021 року встановлено, що відповідно до облiкiв ГУДМС України в Одеській області із заявою про набуття громадянства України ОСОБА_11 , не зверталась. Враховуючи, що у заяві про видачу паспорта вказано, що паспорт оформлюється у зв`язку із набуттям громадянства, заявницю було запрошено для надання автобіографії.

Серед іншого, в автобіографії ОСОБА_1 повідомила, що звернулась із заявою про отримання паспорта громадян України у зв`язку із перебуванням у шлюбі громадянином України по 5 років, таким чином вона мала правові підстави звернутись з клопотанням про прийняття до громадянства України відповідно до ст. 9 Закону України «Про громадянство України». ГУ ДМС надіслано запит до Департаменту громадянства, паспортизації та реєстрації, на який листом від 08.07.2021 №6.4/2749-21 повідомлено, що згідно з iнформацiєю наданою Департаментом громадянства, помилування, державних нагород Офісу Президента України матеріали щодо прийняття до громадянства України ОСОБА_1 до Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили.

Між тим, у висновку вказано, що до Державного реєстру актів цивільного стану в актовому запису №7 про народження ОСОБА_3 до інформації про матір внесено в графу «Громадянство» - громадянка Республіки Молдова. Враховуючи наявність інформації про належність ОСОБА_1 до громадянства Республіки Молдова, відповідачем подано звернення до Консульства Республіки Молдова в Одесі, на який письмова відповідь не надана.

Таким чином, відповідач при здійсненні перевірки за діючими та архiвними обліками дійшов висновку, що на час оформлення паспортів серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1 позивач у громадянстві України не перебувала.

Крім того, у висновку №198/21 від 19.08.2021 року зазначено, що відповідно до пункту 18 розділу 5 «Видача паспорта деяким категоріям громадян» Порядку №600 у графі 8 заяви зазначаються реквізити довідки, а в графі «службові відмітки» - номер i дата рiшення про набуття особою громадянства України та крапна попереднього громадянства. Однак, до службових вiдмiток заяви про видачу паспорта серії НОМЕР_2 та до заяви про видачу паспорта серії НОМЕР_1 iнформацiя про набуття громадянства України - відсутня.

ГУ ДМС у висновку №198/21 від 19.08.2021 року рекомендовано ОСОБА_1 звернутись Консульства Республіки Молдова в Одесі для отримання документу, який підтверджує належність до громадянства Республіки Молдова та посвідчує особу. Після отримання вищезазначеного документу звернутись ГУ ДМС для отримання роз`яснення щодо законності подальшого перебування на території України, отримання дозволу на імміграцію в Україну з подальшим оформленням посвiдки на постійне місце проживання та подальшого звернення із заявою про прийняття до громадянства України та оформленням паспорта громадянина України.

За результатами перевірки висновком №198/21 від 19.08.2021 року, зокрема: паспорт серії НОМЕР_2 та паспорт серії НОМЕР_1 визнано оформленими з порушенням законодавства, а саме: положень Закону України «Про громадянство України» та вимог розділу 1, розділу 5 Порядку №600, отже недійсними вiдповiдно до абзацу 9 пункту 108 Порядку №302; пiсля затвердження висновку інформацію щодо недійсності паспортів внести до бази даних IП «ФМ «Недійсні документи» ЄТАС УМП та ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП iз зазначенням актуального статусу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначаються Законом України від 18.01.2001 №2235-III Про громадянство України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №2235-III).

Згідно з преамбулою до вказаного Закону цей Закон відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Статтею 1 Закону встановлено, що у Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; особа - фізична особа; громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Згідно зі статтею 3 Закону №2235-III громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України Про громадянство України (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис громадянин України , та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24.08.1991 р., зазначені у пункті 2, - з 13.11.1991 р., а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону №2235-III документами, що підтверджують громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України; паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно зі статтею 6 Закону №2235-III громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-III особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України , або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України.

Відповідно до положень ст. 21 Закону № 2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 №215/2001 Питання організації виконання Закону України Про громадянство України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 215/2001).

Згідно п. 1 Порядку №215/2001 для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.

Відповідно до п. 24 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка народилася до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України , або на інших територіях, що входили на момент народження особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає: а) заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням; б) дві фотокартки (розміром 35 х 45 мм); в) один із таких документів: - декларацію про відсутність іноземного громадянства - для осіб без громадянства; - зобов`язання припинити іноземне громадянство - для іноземців. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави, або якщо міжнародні договори України з іншими державами, громадянами яких є іноземці, передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; - декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства разом із документом, що підтверджує надання особі статусу біженця чи притулку в Україні, - для іноземців, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні; - заяву про зміну громадянства - для іноземців, які є громадянами держав, міжнародні договори України з якими передбачають припинення особами громадянства цих держав одночасно з набуттям громадянства України; г) копію свідоцтва про народження або інший документ, що підтверджує факт народження особи на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

За правилами п. 25 Порядку №215/2001 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України , або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами а - в п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Відповідно до п. 88 Порядку №215/2001, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст. 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону).

Згідно п. 92 Порядку 215/2001 до повноважень органів міграційної служби також належить скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону № 2235-ІІІ.

У п. 96 Порядку №215/2001 провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень встановлено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом б пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

За змістом п. 97 Порядку №215/2001 про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.06.2006 №600 (далі - Порядок №600, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 40 Порядку № 600 передбачено, що погашаються, уважаються недійсними та знищуються паспорти: які обмінюються у зв`язку зі зміною прізвища, імені та по батькові або внаслідок інших обставин; осіб, які виїхали на постійне проживання за кордон або втратили громадянство України; знайдені, замість яких видані нові; померлих громадян; зіпсовані під час заповнення; оформлені з порушенням законодавства України; не отримані власником протягом півроку. У графі «службові відмітки» заяви про видачу паспорта, який підлягає знищенню, зазначаються дата та підстави його знищення, після чого заява вилучається з діючої картотеки і вміщується до архівної картотеки.

У разі оформлення паспорта з порушенням вимог чинного законодавства керівником територіального органу (територіального підрозділу) проводиться службове розслідування, за результатами якого складається висновок у двох примірниках, який надсилається до Державної міграційної служби України для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу ДМС України. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС України, другий - у територіальному органі (підрозділі).

Якщо паспорт, що підлягає знищенню, видавався іншим територіальним підрозділом, до цього територіального підрозділу надсилається відповідне повідомлення, наведене в додатку 19. У випадках знищення паспортів, зіпсованих при заповненні, у Книзі обліку проставляється відмітка про псування паспорта із зазначенням номера і дати затвердження акта про знищення паспорта, а в графі 1 Книги обліку надходження і витрачання бланків паспортів наклеюється серія й номер паспорта, вирізані з бланка зіпсованого паспорта.

Знищення недійсних паспортів здійснюється шляхом їх спалення не рідше одного разу на місяць за відповідним актом (додаток 20) комісії, призначеної начальником територіального підрозділу внутрішніх справ. До знищення паспортів комісія перевіряє внесення до заяв про видачу паспорта відміток про знищення кожного з них, а також надсилання повідомлень про це у випадках, коли такі паспорти видавались іншими територіальними підрозділами.

В актах зазначаються серії та номери паспортів, прізвища та ініціали громадян, а також відомості про те, ким і коли були видані паспорти та причини знищення. Акти підписуються членами комісії, затверджуються її головою і реєструються в установленому порядку.

Згідно п. 8 Порядку № 600 Іноземці та особи без громадянства, які набули громадянства України відповідно до чинного законодавства України, отримають паспорти на підставі довідки встановленого зразка, виданої територіальним органом служби у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. У графі 8 заяви зазначаються реквізити довідки, а в графі «службові відмітки» - номер і дата рішення про набуття особою громадянства України та країна попереднього громадянства.

За приписами пункту 46 Порядку №302 у разі оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства керівник територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку, за результатами якої складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному підрозділі ДМС.

Пункт 109 Порядку №302 передбачає, що у разі коли рішення про оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник структурного підрозділу відповідного територіального органу/ територіального підрозділу ДМС або його заступник проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок про визнання паспорта недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, погоджується його безпосереднім керівником та керівником територіального органу ДМС або його заступником. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий - надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для визнання недійсним паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивача слугувало твердження відповідача про те, що оформлення вищевказаного паспорта відбулося з порушенням вимог законодавства.

Підпункт 8 пункту 108 Порядку №302 передбачає, що паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі, зокрема, оформлення паспорта/паспорта зразка 1994 року з порушенням вимог законодавства.

Відповідно до абз. 4-5 пункту 109 Порядку №302 у разі визнання паспорта/паспорта зразка 1994 року недійсним відповідно до підпункту 8 пункту 108 цього Порядку висновок про визнання паспорта недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню, повинен містити посилання на конкретні норми законодавства, що були порушені.

Про визнання паспорта/паспорта зразка 1994 року недійсним відповідно до підпункту 8 пункту 108 цього Порядку територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС/ДМС письмово інформує заявника із зазначенням норм законодавства, що були порушені.

В оскаржуваному висновку вказано, що позивачу оформлено паспорт серії НОМЕР_2 , на підставі якого видано паспорт з вірно вказаним прізвищем позивача серії НОМЕР_1 , з порушенням законодавства, а саме: положень Закону України «Про громадянство України» та вимог розділу 1, розділу 5 Порядку № 600, отже які є недійсними відповідно до абзацу 9 пункту 108 Порядку №302.

Відповідачем складено висновок відповідно до абзацу 9 пункту 108 Порядку №302, що передбачає паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі, зокрема, неотримання його заявником протягом двох років, а у випадку, визначеному абзацом третім пункту 98 цього Порядку, - протягом трьох років.

Пунктом 98 цього Порядку №302 передбачено, що у разі неотримання паспорта протягом трьох місяців з дня його надходження до уповноваженого суб`єкта паспорт разом із заявою-анкетою та доданими до неї документами повертаються на підставі акта приймання-передачі відповідному територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС для зберігання.

Якщо заявник не отримав паспорт протягом року з дня його оформлення, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС письмово попереджає заявника про знищення паспорта в разі його неотримання протягом двох років з дня його оформлення. У разі неотримання протягом двох років паспорт знищується відповідно до пунктів 110-113 цього Порядку.

За письмовим зверненням заявника строк зберігання паспорта може бути продовжений до трьох років з дня його оформлення.

Таким чином, складений відповідачем висновок є невмотивованим, адже матеріалами службової перевірки на думку відповідача паспорт повинен бути визнаним недійсним, з підстави оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства, однак визнано його недійсним з підстав неотримання його заявником протягом двох років.

Між тим, доводи відповідача про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження з Консульства Республіки Молдова, не є доказом правомірності дій відповідача у спірних відносинах та не спростовують факту недотримання відповідачем встановленого порядку визнання недійсним бланку паспортів.

Суд вважає, що твердження ГУ ДМС щодо приналежності позивачем громадянства Республіки Молдова не можуть буди визнані судом як належним чином мотивовані, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та документально не підтверджені.

Водночас, відповідачем не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорта громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого позивач не мав права набути громадянство України.

Отримавши паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , на підставі якого в подальшому видано паспорт з вірно вказаним прізвищем позивача серії НОМЕР_1 , позивач добросовісно вважав, що ним додержано вимоги закону щодо набуття громадянства України.

Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини, який неодноразово вказував у своїх рішеннях, що помилки або прорахунки державних органів повинні служити вигоді зацікавлених осіб, особливо в разі відсутності інших конфліктуючих інтересів. Зокрема, у рішенні від 20.01.2012 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний якомога послідовний спосіб. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування" та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу.

Також суд приймає до уваги та вважає обґрунтованим посилання позивача на рішення по справі «Ахмедов проти Азербайджану» від 30.01.2020 року, у якому зазначено: Суд повторює, що поняття "приватне життя" в сенсі статті 8 Конвенції є широким поняттям, яке охоплює різні аспекти фізичної та соціальної ідентичності (див. Дженовезе проти Мальти, §30, 11 жовтня 2011 року та Рамадан Ст. Мальта, §62, 21 червня 2016 року). Хоча право на громадянство як таке не гарантується Конвенцією або протоколами до неї, не можна виключати, що свавілля позбавлення громадянства при певних обставинах є порушенням статті 8 Конвенції, оскільки наслідки такої відмови мають вплив на приватне життя окремих осіб (див. Карасьов проти Фінляндії, 31414/96, ЄСПЛ 1999-ІІ; в Дженовезе, згадане вище, § 30; і К2 проти Сполученого Королівства, 42387/13, §49, 7 лютого 2017 року).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись принципом верховенства права, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування висновку №198/21 від 19.08.2021.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання ГУ ДМС визнати дійсним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області, суд дійшов висновку, що вказана вимога не підлягає задоволенню з огляду на ту обставину, що скасувавши спірний висновок фактично поновлено чинність паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області 22.09.2011 року.

Однак, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи ту обставину, що спірним висновком з метою недопущення факту користування недійсним документом, після затвердження висновку службової перевірки, доручено забезпечити внесення відомостей про недійний паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 до ІП «ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП та ІП «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП - суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог і зобов`язати ГУ ДМС видалити з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України та підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області 22.09.2011 року на ім`я ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 1816,00 грн за дві вимоги (а.с.8).

Однак позивачем заявлено основну і похідну позовні вимоги (задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України). Таким чином, судовий збір підлягав сплаті, як за одну позовну вимогу - у розмірі 908,00 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у сумі 500,00 грн.

Що стосується судового збору у розмірі 908,00 грн він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, м. Одеса, 65045, ) про визнання протиправними дій та дійсним паспорта - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №198/21 від 19.08.2021 року за результатами службової перевірки підстав оформлення паспортів громадянина України зразка 1994 року на ім`я ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видалити з інформаційної системи підсистеми ФМ «Недійсні документи» ЄІАС УМП ДМС України та підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» ЄІАС УМП інформацію (відомості) про недійсність паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Любашівським РВ ГУМВС України в Одеській області 22.09.2011 року на ім`я ОСОБА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 500,00 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса