Справа № 280/8150/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2022 року м.Дніпросправа № 280/8150/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі №280/8150/21 (суддя Батрак І.В., справа розглянута в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії в частині недоплати щорічної грошової разової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі 10 246,00 грн. позивачу учаснику бойових дій, інваліду війни 2 групи;

-зобов`язати відповідача зробити перерахунок та виплатити позивачу недоплачену щорічну грошову разову допомогу до дня 05 травня за 2021 рік у розмірі 10 246,00 грн. як учаснику бойових дій, інваліду війни 2 групи в повному обсязі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року адміністративний позов задоволено частково. Так, суд:

-визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту;

-зобов`язав Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визнати правомірними дії відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно зі статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічно, до 5 травня, особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Виплата щорічної разової грошової допомоги у 2021 році здійснювалась позивачу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325, якою встановлений чіткий розмір допомоги до 5 травня для певних категорій. Позивач відповідно до норм діючого законодавства в Україні за 2021 рік отримав щорічну державну допомогу до 05 травня, як учасник бойових дій ІІ групи інвалідності, в розмірі 3906,00 грн.. Відповідач вважає, що при виплаті грошових допомог за 2021 рік діяв у межах своїх повноважень і у спосіб, встановлений законом.

Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус інваліда війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії серія НОМЕР_1 , виданим УСЗН ЗМР по Дніпровському району 07.08.2019.

Позивач перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

У квітні 2021року позивач отримав щорічну одноразову грошову допомогу до 5 травня як інвалід війни відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 №325 у розмірі 3906,00 грн., про що свідчить довідка від 26.08.2021 №4085.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу грошової допомоги до 05 травня 2021 року, як учаснику бойових дій ІІ групи інвалідності, у розмірі, який визначений статтею 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту із урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні №3-р/2020 від 27.02.2020 у справі №14-247/2018(3393/18) та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у рішенні від 29.09.2020 у справі №440/2722/20, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №1-247/2018(3393/18) у позивача з 27.02.2020 року виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25.12.1998 року № 367-ХІV, яка передбачала розмір разової грошової допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

Тобто, вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

В той же час вимоги позивача щодо нарахування недоплаченої разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі 10246,00 грн. є передчасними, оскільки не було здійснено нарахування у повному обсязі,

Позивач рішення суду у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог не оскаржує.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, з огляду на таке.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII). Цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Відповідно до частини 5 статті 13 Закону №3551-XII (в редакції Закону України Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 25.12.1998 №367-XIV) щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Як визначено статтею 17 цього Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом б підпункту 2 пункту 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 № 107-VI (набрав чинності 01.01.2008) частину 5 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту викладено у такій редакції: Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 № 79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

На реалізацію приписів цієї норми закону Кабінетом Міністрів України кожного бюджетного року приймалися відповідні постанови. Зокрема, Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 08.04.2021 №325 Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, де передбачено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: I групи - 4421 грн; II групи - 3906 грн; III групи - 3391грн, тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено статтею 13 цього Закону. Отже, на час виплати позивачу у 2021 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №325.

Водночас, Конституційний Суд України рішенням від 27.02.2020 № 3-р/2-2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення, посилаючись на положення свого рішення від 22.05.2008 № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 13 Закону №3551-XII в редакції Закону №367-XIV Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, частиною якої встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня інвалідам внаслідок війни ІІ групи у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

При цьому, норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів Закону №3551-ХІІ, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 №1082-ІХ встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 1 січня 2021 року 1769,00 грн.

Таким чином, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 позивач мав право на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня як у інвалід війни ІІ групи у 2021 році у розмірі 14152,00 грн (1769,00 грн х 8).

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, залишеній без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

Органами, уповноваженими здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача.

В даному випадку, безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги позивачу як інваліду війни ІІ групи у квітні 2021 року в розмірі 3906,00 грн. здійснив відповідач. Однак, виплата позивачу разової грошової допомоги не відповідає статті 13 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі. Сума недоотриманих позивачем коштів становить 10246,00 грн..

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду у зразковій справі № 440/2722/20, суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення взаємопов`язаних позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік як інваліду війни ІІ групи у розмірі меншому, ніж передбачено статтею 13 Закону № 3551-ХІІ в редакції Закону №367-XIV Про внесення змін до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2021 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції в оскарженій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 280/8150/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак