Справа № 260/365/20
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/365/20 пров. № А/857/2338/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицький В.З.,

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №260/365/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМУС РІТЕЙЛ ЗК» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення (головуючий суддя першої інстанції Маєцька Н.Д., час ухвалення 14.01. год, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 03.12.2021),-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оптімус Рітейл ЗК» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області №000184505 від 20 листопада 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 20 листопада 2019 року Головне управління ДПС у Закарпатській області винесено податкове повідомлення-рішення №000184505, яким визначено суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 250000,00 грн. за порушення законодавства в сфері державного регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. Позивач зазначає, що контролюючим органом не доведено факт порушення позивачем в частині роздрібної торгівлі пальним без ліцензії, а тому вважає, що прийняте на підставі незаконної перевірки рішення про застосування фінансових санкцій не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 20 листопада 2019 року №000184505. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптімус Рітейл ЗК» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Закарпатській області судові витрати у розмірі 3750,00 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що судом першої інстанції неправильно та неповно досліджено докази та встановлено обставини справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що фактичною перевіркою встановлено факт реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину та дизельного палива в період з 01.07.2019 року по 19.07.2019 року на загальну суму 139721,51 грн. без одержання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Оскільки фактичною перевіркою встановлені порушення Закону № 481 було складено акт від 31.10.2019 року. За результатами розгляду акту перевірки ГУ ДПС у Закарпатській області прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення.

Щодо проведеної перевірки, то така була проведена контролюючим органом із дотриманням норм статей 80-81 Податкового кодексу України.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений про дату судового засідання на офіційну електронну адресу.

Частинами другою та третьою статті 129 КАС України визначено, що учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.

Якщо протягом дня, наступного за днем надсилання тексту повістки, підтвердження від учасника судового процесу не надійшло, секретар судового засідання складає про це довідку, що приєднується до справи і підтверджує належне повідомлення учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою з моменту складання секретарем судового засідання відповідної довідки.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено та з матеріалів справи слідує, що ГУ ДПС у Закарпатській області на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України , наказу ГУ ДПС у Закарпатській області від 09.09.2019 № 62 та направлень ГУ ДПС у Закарпатській області від 22 жовтня 2019 № 425/05-05, № 426/05-05, 427/05-05 здійснена фактична перевірка АЗС за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Пряшівська, 2/Б, де здійснює діяльність ТОВ «Оптімус Рітейл ЗК».

З матеріалів справи вбачається, що оператору АЗС ТОВ «Оптімус Рітейл ЗК» Мітнічук Іванні Василівні 22 жовтня 2019 року пред`явлено направлення на проведення фактичної перевірки.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 31 жовтня 2019 року №0137/13/09/РРО/41720377.

Фактичною перевіркою встановлено факт реалізації паливно-мастильних матеріалів, а саме бензину та дизельного пального без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за період з 01 липня 2019 року по 28 липня 2019 року на загальну суму 139721,51 грн.

На підставі вказаного акту перевірки було винесено податкове повідомлення - рішення № 000184505 від 20 листопада 2019 року, згідно з яким застосовані до ТОВ «Оптімус Рітейл ЗК» фінансові санкції у сумі 250000,00 грн. за роздрібну торгівлю пальним без наявної ліцензії.

Вказане податкове повідомлення - рішення позивачем було оскаржено до ДПС України, за результатами якого, прийнято рішення № 2952/6/99-00-08-05-06-06 від 23 січня 2020 року про залишення без змін вищевказаного податкового повідомлення-рішення, а скарги - без задоволення.

Суд першої інстанції позов задовольни з тих підстав, що при запровадженні ліцензування оптової торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк необхідний для приведення суб`єктом господарювання своє діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Щодо оскарженого податкового повідомлення рішення.

З 01 липня 2019 року набрали чинності норми Закону №481 щодо ліцензування оптової торгівлі пальним. З цієї дати оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

Зважаючи на положення абзацу 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст.8 Закону України №222-VII при запровадженні ліцензування оптової торгівлі пальним, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк, необхідний для приведення суб`єктам господарювання своєї діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

З метою реалізації положень Закону № 481 в частині внесених змін Законом №2628-VII, КМУ лише 19 червня 2019 року постановою № 545 (яка набрала чинності 01 липня 2019 року) п. 6 переліку органів ліцензування, затвердженого Постановою КМУ №609 від 05.08.2015 року виклав в новій редакції, доповнивши його новим видом ліцензійної діяльності, зокрема роздрібна та оптова торгівля пальним, зберігання пального, визначивши орган ліцензування ДФС, територіальні органи ДФС.

З матеріалів справи встановлено, що про можливість подати документи для отримання ліцензії позивач дізнався з листа ДФС від 30 травня 2019 року № 170147/99-99-1201-01-17, при тому що фактично отримати ліцензію на здійснення оптової торгівлі пальним можливо було не раніше 01 липня 2019 року, що є днем набрання чинності норм Закону № 2628-VII щодо ліцензування.

Отже, суд першої інстанції вірно вказав на нечіткість врегулювання відносин, так як початок видачі ліцензії органом ліцензування та відповідальність за провадження оптової торгівлі пальним без ліцензії припадають на один день, що на думку суду є штучно створеною перешкодою в господарюванні платників податків.

Зволікання з боку держави в особі її органів виконавчої влади щодо визначення органу ліцензування та відповідно зменшення суб`єкту господарювання строку для реалізації права на отримання ліцензії до набрання чинності норм Закону № 2628 призвело б до зупинення діяльності позивача.

Зокрема, позивач мав 18 днів для відповідної заяви, в той час органу ліцензування Законом надано 20 днів на розгляд заяви про отримання ліцензії, що на думку суду є порушенням принципу належного упорядкування.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 01 грудня 2020 року у справі № 580/1550/20 року.

Відповідно до положень абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 8 Закону №222-VIII, при запровадженні ліцензування оптової торгівлі паливом, ліцензійні умови провадження нового виду господарської діяльності набирають чинності у строк необхідний для приведення суб`єктом господарювання своє діяльності у відповідність із вимогами ліцензійних умов, але не менш як через два місяці з дня їх прийняття.

Як уже зазначалось, вказаний строк визначений законом з метою унормування змін у правовідносинах або при запровадженні нових видів діяльності, що підлягають ліцензуванню, так і для суб`єктів господарювання, які мають забезпечити виконання вимог закону, пов`язаних із запровадженими змінами та встановлений саме для додержання балансу у спірних правовідносинах між державою та суб`єктом господарювання.

Позивач отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №1900256 (дата реєстрації 29 липня 2019 року, термін дії з 19 липня 2019 року по 29 липня 2024 року), а постанова КМУ, якою викладено в новій редакції перелік органів ліцензування, визначивши органом ліцензування ДФС набрала чинності 01 липня 2019 року, то двомісячний строк, встановлений абз. 4 п. 4 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 8 Закону України «Про ліцензування видів діяльності» спливав 01 вересня 2019 року.

Щодо проведення перевірки апеляційний суд зазначає наступне.

Порядок проведення фактичних перевірок регламентує стаття 80 ПК України, відповідно до якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, визначених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України поєднує дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами першим-четвертим підпункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Колегія суддів зазначає, що оскільки на даний час склалася різна судова практика Верховного Суду з даного правового питання, то суд керується позицію, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, яка зводиться до того, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Отже, судом застосовано правові позиції, згідно з якими у наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального тощо).

Зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16 підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що суд у кожній справі повинен аналізувати сукупність обставин, пов`язаних із проведенням фактичної перевірки та порушеннями, встановленими в її ході.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області №000184505 від 20 листопада 2019 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №260/365/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06.05.2022