Справа № 440/14268/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/14268/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просила:

1) визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області неправомірними та скасувати рішення № 8872-7696/Н-02/8-1600/21, №8520-7505/Н-02/8-160021 в частині, щодо перерахунку пенсії за законом №3723 від 16.12.1993 «Про державну службу», зарахування стажу в період роботи в зоні відчуження з червня по вересень 1986 р., в потрійному розмірі;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у відповідності до положень ст. 37 Закону України №3723 від 16.12.1993 «Про державну службу», з наступними змінами та доповненнями, в редакції що діяла на момент призначення пенсії: виплатити недонараховану суму пенсії в розмірі - 1912,79 грн, за період з березня 2008 року по день проведення остаточних розрахунків - 313697,56грн., з обрахуванням інфляції; відновити і сплатити незаконно зняту індексацію в сумі - 290,93 грн., та пенсію в розмірі - 3418,95грн з обрахуванням інфляції з моменту утримання, тобто з вересня 2017 року в сумі 18 547,31 грн; включити до стажу державної служби, та загального стажу період роботи в Прип`ятському(Чорнобильському) відділенні Будбанку Української Республіканської контори в зоні відчуження за період роботи з червня по вересень 1986 року з врахуванням кратності (в потрійному розмірі);

3) компенсувати моральну шкоду, заподіяну прийняттям незаконних рішень, ненаданням чітких консультацій і роз`яснень, відмови за зверненнями ОСОБА_1 обрахувати пенсію із включенням всіх складових заробітної плати, відтягуванням часу, яке впливає не тільки на стан здоров`я, а й на відволікання від особистих справ, - сплатою коштів у розмірі - середньої заробітної плати посадових осіб органу, винного в допущеному порушенні законодавства, а також прав, інтересів, гарантованих Конституцією, при здійсненні ними своїх повноважень /а.с. 53 62/.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ГУ ПФУ в Полтавській області листом № 8520-75-05/Н-02/8-1600/22 від 20.08.2021 відмовило у здійсненні перерахунку пенсійних виплат позивача на підставі наданої довідки № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 із включенням до заробітної плати індексації, компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, інших заохочувальних та компенсаційних виплат і обов`язкових надбавок, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, але які не враховані при обчисленні пенсії, внаслідок чого, за твердженням позивача, недоотримано понад 300 тис. грн.

Крім того, позивач вказувала, що у 2016 році їй проіндексовано пенсію на суму 179,96 грн та нараховано фіксовану доплату 110,97 грн, які при влаштуванні на роботу у квітні 2017 року знято і не відновлено, а суму 3 418,95 грн як зайво сплачену пенсію вирахувано і не повернуто всупереч вимогам статті 58 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, що постраждали від аварії на ЧАЕС», і на вимогу від 27.07.2021 № 7696/Н-1600-21 повернути незаконно зняті суми відмовлено, оскільки кошти знято за заявою позивача, яку, за твердженням позивача, написано під тиском і під диктовку пенсійного органу. У зв`язку з цим порушенням, за розрахунком позивача, недоплачено з червня 2017 року 18547,31 грн (179,96 + 110,97) х52 міс. + 3418,95 грн).

Загальна сума недоотриманої пенсії з березня 2008 року по жовтень 2021 року, на думку позивача, склала 332 244,87 грн (1912,79 х 164) + (290,93 х 52) +3418,95 грн).

Також позивач посилалася на незгоду із відмовою пенсійного органу включити до стажу державної служби, та загального стажу період роботи в Прип`ятському(Чорнобильському) відділенні Будбанку Української Республіканської контори в зоні відчуження за період роботи з червня по вересень 1986 року з врахуванням кратності (в потрійному розмірі). Вказувала, що цей стаж підтверджується записами у трудовій книжці, а також документами про роботу в м. Поліське (направлення Української Республіканської Контори Будбанку для працевлаштування і забезпечення позивача і її сім`ї житлом, довідка Центру управління персоналом ПАТ «Промінвестбанк» та облікова картка члена профспілки про сплату внесків).

2. Стислий зміст заперечень відповідача

У відзиві на позовну заяву /а.с. 98 - 121/ представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що при призначенні пенсії позивачу в розрахунок було включено усі відображені у довідці № 7821/Н/05 від 13.09.2006 види оплати праці за 24 календарні місяці, а надалі на підставі поданих позивачем довідок № 9056/Н від 16.07.2007 та № 3350/Н від 18.03.2008 їй були проведені перерахунки пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям: з 01.05.2007 (згідно з постановою КМУ № 700 від 12.05.2007) та з 01.02.2008 (згідно з постановою КМУ № 34 від 06.02.2008) з урахуванням усіх складових заробітної плати працюючого державного службовця на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок, що були відображені у наданих довідках.

Стосовно перерахунку пенсії позивача, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ з березня 2008 року на підставі довідки № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021, вказував, що з 01.12.2015 початку застосування постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 та у зв`язку із набранням у подальшому чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов`язані з пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих держслужбовців. Отже, на час звернення позивача до ГУ ПФУ в Полтавській області (23.07.2021) відсутні підстави для перерахунку пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.03.1993 № 3723-ХІІ, починаючи з березня 2008 року. Звертав увагу на те, що на підставі заяви від 13.08.2021 за бажанням позивача їй було перераховано пенсію за віком на загальних підставах відповідно до норм Закону № 1058. Крім того, наголошував, що позивач пропустила шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій Управління та зобов`язання здійснити перерахунок з 2008 року.

Щодо вимог позивача про повернення утриманих сум переплати пенсії у розмірі 3418,95 грн та виплати індексації, зазначав, що відповідно до статті 37 Закону № 3723 (в редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015), чинної по 01.10.2017, працюючим пенсіонерам, розмір пенсії яких перевищував 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність в період з 1 квітня 2015 року по 30 вересня 2017 року пенсія повинна виплачуватись у розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Позивач 11.04.2017 була прийнята на посаду економіста на НВП «Фероліт», про що повідомила пенсійний орган лише 30.06.2017, що призвело до переплати пенсійної виплати, механізм повернення якої врегульовано законодавством. Зауважував, що твердження позивача про те, що надання згоди на утримання переплати відбулося під психологічним тиском працівників ГУ ПФУ, є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами.

Стосовно індексації пенсії позивача у період її працевлаштування вказував, що, враховуючи положення пункту 9 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, якщо особа одночасно отримує різні види доходу, зокрема, заробітну плату і пенсію, то їх індексація здійснюється у порядку черговості, при цьому в першу чергу індексується заробітна плата. Якщо ж заробітна плата перевищує розмір прожиткового мінімуму, то її індексація здійснюється з розміру, що дорівнює прожитковому мінімуму, у цьому випадку індексація сукупного грошового доходу у межах прожиткового мінімуму вважається виконаною, а тому інші доходи, у тому числі пенсія, індексації не підлягають. Крім того, представник відповідача наголошував, що позивачем пропущено строк звернення до суду із вимогами про визнання дій неправомірними та повернення утриманих коштів.

Стосовно вимог позивача про зарахування періодів роботи з червня по вересень 1986 року у потрійному розмірі, представник відповідача зазначав, що згідно з вимогами законодавства підставою для надання пільг щодо обчислення стажу роботи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є підтвердження факту роботи, служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та здійснення таких дій безпосередньо в зоні відчуження, водночас у матеріалах пенсійної справи наявне посвідчення громадянки, евакуйованої у 1986 році із зони відчуження, на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.10.2002, а позивачем не надано документів, які б містили відомості та підтверджували виконання робіт позивачем безпосередньо в зоні відчуження з чітким визначенням періоду виконання таких робіт, населеного пункту чи об`єкту, де виконувалися роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Вимоги про компенсацію моральної шкоди відповідач вважає безпідставними, вказуючи, що позивачем не наведено доказів наявності шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього у її заподіянні, фактів заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, обґрунтованого розрахунку моральної шкоди.

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 08.11.2021 позовну заяву залишено без руху /а.с. 44 45/.

22.11.2021 позивач надала до суду документи, якими усунула недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 08.11.2021, у тому числі, уточнену позовну заяву із викладеними позовними вимогами до ГУ ПФУ в Полтавській області.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 95/.

30.12.2021 до суду надійшла відповідь на відзив позивача /а.с. 188 - 195/.

За змістом частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року судом залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про зобов`язання виплатити не донараховану пенсію за період з 01.03.2008 по 28.04.2021 та вимог про зобов`язання відновити і сплатити незаконно зняту індексацію в сумі - 290,93 грн., та пенсію в розмірі - 3418,95грн з обрахуванням інфляції з моменту утримання, тобто з вересня 2017 року в сумі 18 547,31 грн.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 , прізвища у шлюбі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), з 14.09.2006 року призначено пенсію за віком як державному службовцю, у розмірі 90 % від заробітку, про що свідчить протокол № 588 від 19.10.2006 /а.с. 126 /.

Під час призначення пенсії враховано 26 років 11 місяців стажу державної служби позивача /а.с. 127/ та заробітну плату в сумі 3160 грн 66 коп. /а.с. 127/ згідно з довідкою Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції № 1821/Н/05 від 13.09.2006 про заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яку складено з урахуванням виплат за період 24 останні календарні місяці роботи перед місяцем звернення за пенсією з 01 вересня 2004 року /а.с. 142 143/.

Згідно з розпорядженням пенсійного органу № 134574 від 17.07.2007 /а.с. 146 147/ ОСОБА_1 перераховано пенсію за віком як державному службовцю на підставі заяви позивача про перерахунок пенсії /а.с. 144/ та довідки Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції № 9056/Н від 16.07.2007 про заробітну плату для перерахунку пенсії /а.с. 145/, в якій зазначено заробітну плату для перерахунку пенсії в сумі 3425,94 грн.

Відповідно до розпорядження № 134574 від 20.03.2008 /а.с. 150 151/ позивачу перераховано пенсію за віком як державному службовцю на підставі заяви позивача про перерахунок пенсії та довідки Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції № 3350/Н від 18.03.2008 про заробітну плату для перерахунку пенсії /а.с. 149/, в якій визначено заробітну плату для перерахунку пенсії в сумі 4566,59 грн.

У період з 11.04.2017 по 10.10.2018 позивач працювала економістом Науково-виробничого підприємства «Фероліт», про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці /а.с. 137 138/.

30.06.2017 позивачем подано до пенсійного органу заяву про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням /а.с. 152 153/, до якої додано заяву про утримання переплати пенсії, яка виникла у зв`язку з працевлаштуванням, у розмірі 20 % /а.с. 154/.

Розпорядженням № 134574 від 04.07.2017 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача у зв`язку з працевлаштуванням з 11.04.2017 /а.с. 155/.

27.07.2017 Кременчуцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області прийнято рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій /а.с. 159/, яким визначено суму переплати пенсії ОСОБА_1 , що утворилася за період з 11.04.2017 по 31.07.2017, у зв`язку з працевлаштуванням, яка підлягає поверненню, в сумі 3418,95 грн.

Згідно з рішенням № 74 від 04.04.2019 /а.с. 164/ пенсійним органом перераховано пенсію позивача у зв`язку із звільненням з роботи, на підставі поданої позивачем заяви /а.с. 163/.

13.08.2021 позивачем подано заяву до Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України за призначенням/перерахунком пенсії, в якій викладено прохання призначити пенсію за іншим Законом /а.с. 167 -168/.

На підставі вказаної заяви позивачу призначено з 13.08.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України № 796-12, стаття 55 (категорії осіб, які постраждали внаслідок ЧК) з урахуванням ІІ категорії потерпілі, евакуйовані з 10 км зони, про що свідчить рішення пенсійного органу від 20.08.2021 /а.с. 169 - 173/.

23.07.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою від 22.07.2021 /а.с. 174 176/, в якій просила, зокрема, врахувати період роботи в 1986 році в Чорнобильському (Прип`ятському) відділенні Будбанку, зона відчуження по 16.09.1986 в потрійному розмірі відповідно до статей 54, 56 Закону України № 796-ХІІ; здійснити перерахунок пенсії, призначеної відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 796-ХІІ від 28.01.1992, постанови КМУ № 622 від 14.09.2016 у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, при здійсненні перерахунку включити до складу її заробітної плати інші надбавки, нараховані за працю, виконану роботу, її якість, своєчасність, які носять систематичний характер, включити в перерахунок та сплатити за період з 01.01.2021 різницю між обрахованою сумою та фактично сплаченою, з яких включити два останні роки роботи в Комсомольському відділенні КОДПІ (довідка про нарахування та сплату інших надбавок № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 /а.с. 177 178/).

Листом від 20.08.2021 № 8520-7505/Н-02/8-1600/21 ГУ ПФУ в Полтавській області на звернення позивача від 22.07.2021 повідомило, що статтею 33 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, чинній на дату призначення пенсії позивачу, було передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок. Оскільки такі виплати, як матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація пенсії, одноразова грошова допомога не відносяться до вищезазначених у статті 33 вони не включалися до заробітної плати державного службовця при призначенні пенсії позивача. З 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону № 3723. Пенсії, призначені згідно із Законом № 3723, перераховуються тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму. Враховуючи викладене, підстав для перерахунку пенсії у відповідності до Закону № 3723 відсутні. Також зауважено, що згідно статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджуються відповідними документами, а саме, довідками, які видаються підприємствами, установами, організаціями, відтак період роботи позивача у 1986 році в Чорнобильському відділенні Будбанку зараховується в одинарному розмірі /а.с. 179 180/.

27.07.2021 позивачем подано до ГУ ПФУ в Полтавській області заяву від 27.07.2021 (додатково до заяви від 22.07.2021), в якій викладено прохання негайно повернути незаконно отриману в 2017 році суму пенсії, як зайво сплачену при влаштуванні на роботу під час дії статті 58 Закону України «Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали від аварії на ЧАЕС», якою передбачено, що пенсії особам, постраждалим в результаті Чорнобильської катастрофи, виплачуються в повному обсязі без врахування одержуваного заробітку (доходу), що стосується і сум індексації 179,96 грн та 110,97 грн, нарахованих до влаштування на роботу . Позивач просила обрахування провести негайно і повернути суми, обраховані з моменту вчинення неправомірних дій (за підрахунком 18255 грн 88 коп. попередньо).

Листом ГУ ПФУ в Полтавській області від 31.08.2021 № 8872-7696/Н-02/8-1600/21 на звернення позивача від 27.07.2021 /а.с. 182/ повідомлено, що перерахунок у зв`язку з працевлаштуванням 11.04.2017 проведено відповідно до заяви позивача від 30.06.2017, внаслідок проведеного перерахунку утворилася переплата пенсії в сумі 3418,95 грн за рахунок зайво виплачених сум фіксованої індексації та збереженої об`єднаної доплати, утримання проводились з вересня 2017 року по січень 2018 року за письмовою згодою позивача (заява від 30.06.2017) та відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 2340 від 27.07.2017. Відновлення виплати сум індексації після звільнення діючим законодавством не передбачено.

Позивач, не погодившись із діями ГУ ПФУ в Полтавській області, які знайшли відображення у листах № 8520-7505/Н-02/8-1600/21, № 8872-7696/Н-02/8-1600/21, в частині щодо перерахунку пенсії за Законом України «Про державну службу» № 3723 від 16.12.1993 та зарахування стажу в період роботи в зоні відчуження з червня по вересень 1986 року, в потрійному розмірі, звернулася до суду із позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Релевантні джерела права щодо правовідносин, пов`язаних з перерахунком пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії - 14.09.2006) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами другою та шостою статті 33 Закону №3723-ХІІ передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Також відповідно до частини 6 статті 95 Кодексу законів про працю заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 66 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV ( в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначала виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно із цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ), і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

За приписами частини 1 статті 19 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески до солідарної системи нараховуються: для роботодавця, зокрема, на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ).

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 N 5, до складу фонду додаткової заробітної плати належать, зокрема, надбавки та доплати до тарифних ставок (окладів, посадових окладів) у розмірах, передбачених чинним законодавством (п. 2.2.1.); премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, указаних у пп.2.3.2) (п. 2.2.2.), суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників (п. 2.2.7.).; до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належить, зокрема, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв`язку з екологічним станом, крім сум, указаних у п.3.31) (п. 2.3.3.). Усі перелічені виплати відносяться до додаткової заробітної плати або заохочувальних та компенсаційних виплат, а отже є базою для нарахування та утримання страхових внесків і, відповідно, для нарахування пенсії.

Стаття 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року N 3723-XII передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Закон N 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» N 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон N 889-VIII), який набрав чинності з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону N 889-VIII від 10.12.2015.

За змістом статті 90 Закону N 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Релевантні джерела права щодо правовідносин, пов`язаних із включенням до стажу державної служби та загального стажу періоду роботи з червня по вересень 1986 року з урахуванням кратності (у потрійному розмірі).

Відповідно до частин 1, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV ) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-ХІІ) передбачено, що час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1, 4 статті 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

За приписами частин 1, 3, 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Відповідно до пункту 4 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору. Посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А без відмітки про перереєстрацію, передбачену абзацом першим пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. № 135 Про перевірку правильності видачі посвідчень Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Офіційний вісник України, 1997 р., число 6, с. 68), видані до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 р. № 551 Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, вважаються недійсними.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Висновки суду щодо правовідносин, пов`язаних з перерахунком пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу».

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що отримані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, надурочні, грошова винагорода, індексація заробітної плати, з яких сплачені страхові внески <…> включаються до складу заробітної плати державного службовця та враховуються при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 02.04.2019 у справі №570/4196/16-а, від 09.04.2020 у справі №534/2349/16-а, обставини яких є подібними. Надалі така правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 31.05.2021 у справі № 676/1543/17, від 24.11.2021 у справі №343/837/17, від 06.12.2021 у справі № 554/960/17 та ін.

Як встановлено судом, з 14.09.2006 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком як державному службовцю, у розмірі 90 % від заробітку /а.с. 126 /. Під час призначення пенсії враховано 26 років 11 місяців стажу державної служби позивача /а.с. 127/ та заробітну плату в сумі 3160 грн 66 коп. /а.с. 127/ згідно з довідкою Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції № 1821/Н/05 від 13.09.2006 про заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яку складено з урахуванням виплат за період 24 останні календарні місяці роботи перед місяцем звернення за пенсією з 01 вересня 2004 року /а.с. 142 143/.

Надалі відповідно до розпоряджень пенсійного органу від 17.07.2007 /а.с. 146 147/, від 20.03.2008 /а.с. 150 151/ на підставі заяв позивача здійснювалися перерахунки пенсії останньої, виходячи із заробітку, вказаного у довідках Кременчуцької об`єднаної державної податкової інспекції № 9056/Н від 16.07.2007 про заробітну плату для перерахунку пенсії /а.с. 145/, № 3350/Н від 18.03.2008 про заробітну плату для перерахунку пенсії /а.с. 149/.

Із змісту довідки Кременчуцької ОДПІ № 1821/Н/05 від 13.09.2006, на підставі якої призначено пенсію позивачу, слідує, що до складу виплат для обчислення пенсії позивача включено посадовий оклад, доплату за ранг та надбавки. Аналогічний склад виплат міститься у довідках Кременчуцької ОДПІ, на підставі яких здійснювався перерахунок пенсії позивача.

У заяві від 22.07.2021, поданій до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 23.07.2021 /а.с. 174 176/, позивач просила, зокрема, здійснити перерахунок пенсії, при здійсненні якого включити до складу заробітної плати інші надбавки, нараховані за працю, виконану роботу, її якість, своєчасність, які носять систематичний характер, згідно з довідкою № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 /а.с. 177 178/.

Суд бере до уваги, що довідка № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 про заробіток для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, видана ГУ ДПС у Полтавській області Науменко Л.М., містить відомості про виплати за 2002 2006 рр., які відсутні у довідці № 1821/Н/05 від 13.09.2006, зокрема, матеріальну допомогу на оздоровлення, індексацію, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з чим річний підсумок заробітку, зокрема, за 2004 2006 роки є більшим у порівнянні з тим, який зазначений у довідці № 1821/Н/05 від 13.09.2006.

Беручи до уваги те, що на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення згідно Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, було передбачено право на включення до заробітної плати, що враховується при визначенні розміру пенсії державного службовця, сум матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, такі суми повинні були враховуватися при розрахунку пенсії позивача.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що з 01.06.2015 скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», а з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ «Про державну службу», відповідно до якого призначені пенсії державного службовця не перераховуються, оскільки предметом позову у даній справі є право на виплату пенсії, обчислену з урахуванням всіх складових заробітної плати, на які було нараховано страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та на врахування яких позивачка мала право під час призначення пенсії, тобто до набрання чинності Законом № 889-VІІІ, а не перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною певної складової грошового забезпечення державного службовця.

У цьому випадку, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок використовується як спосіб відновлення порушеного права, у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії позивачці не було враховано усі види оплати праці (виплат, доходу), на які нараховано збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та ЄСВ.

Щодо дати, з якої має здійснюватися перерахунок пенсії позивача, суд зазначає, що, враховуючи те, що порушення прав позивачки носить триваючий характер, і про порушення такого позивачка повинна була дізнатися в момент призначення пенсії, поважних причин пропуску строку звернення до суду позивач не навела, ухвалою суду від 05 травня 2022 року судом залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про зобов`язання виплатити не донараховану пенсію за період з 01.03.2008 по 28.04.2021.

При цьому суд враховує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством). За приписами статті 4 вказаного Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

За таких обставин, з метою повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум виплат, визначених у довідці ГУ ДПС у Полтавській області № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 про заробіток для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області здійснити з 29 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням сум виплат, визначених у довідці ГУ ДПС у Полтавській області № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 про заробіток для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з виплатою компенсації втрати частини доходів. Отже, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що лист ГУ ПФУ в Полтавській області від 20.08.2021 № 8520-7505/Н-02/8-1600/21 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, а відтак не може бути скасований судом, натомість правові наслідки для позивача створюють саме дії пенсійного органу щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача, які знайшли відображення у листі від 20.08.2021 № 8520-7505/Н-02/8-1600/21.

Стосовно оскарження позивачем листа ГУ ПФУ в Полтавській області від 31.08.2021 № 8872-7696/Н-02/8-1600/21 на звернення позивача від 27.07.2021, суд зазначає, що такий лист також не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Вказаним листом на звернення позивача від 27.07.2021 про повернення утриманої в 2017 році суми пенсії, а також сум індексації 179,96 грн та 110,97 грн, повідомлено позивача, що перерахунок у зв`язку з працевлаштуванням 11.04.2017 проведено відповідно до заяви позивача від 30.06.2017, внаслідок проведеного перерахунку утворилася переплата пенсії в сумі 3418,95 грн за рахунок зайво виплачених сум фіксованої індексації та збереженої об`єднаної доплати, утримання проводились з вересня 2017 року по січень 2018 року за письмовою згодою позивача (заява від 30.06.2017) та відповідно до рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій № 2340 від 27.07.2017. Відновлення виплати сум індексації після звільнення діючим законодавством не передбачено.

Матеріалами справи підтверджено факт працевлаштування позивача 11.04.2017, подання заяви позивачем 30.06.2017 про перерахунок пенсії у зв`язку з працевлаштуванням /а.с. 152 153/, до якої додано заяву про утримання переплати пенсії, яка виникла у зв`язку з працевлаштуванням, у розмірі 20 % /а.с. 154/, прийняття пенсійним органом розпорядження № 134574 від 04.07.2017 про перерахунок пенсії позивача у зв`язку з працевлаштуванням з 11.04.2017 /а.с. 155/, а також рішення про утримання надміру виплачених сум пенсій від 27.07.2017 /а.с. 159/, яке не є предметом спору.

За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання неправомірною відповіді ГУ ПФУ в Полтавській області від 31.08.2021 № 8872-7696/Н-02/8-1600/21.

При цьому суд зауважує, що позов у частині вимог про зобов`язання відновити і сплатити незаконно зняту індексацію в сумі - 290,93 грн., та пенсію в розмірі - 3418,95грн з обрахуванням інфляції з моменту утримання, тобто з вересня 2017 року в сумі 18 547,31 грн судом залишено без розгляду.

Висновки суду щодо правовідносин, пов`язаних із включенням до стажу державної служби та загального стажу періоду роботи з червня по вересень 1986 року з урахуванням кратності (у потрійному розмірі).

Аналіз статті 56 Закону № 796-ХІІ свідчить, що саме час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, до 1 січня 1988 року - у потрійному розмірі. При цьому за приписами статті 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. У свою чергу за змістом статті 65 Закону учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Суд бере до уваги, що у матеріалах пенсійної справи позивача міститься лише копія посвідчення громадянина (громадянки), евакуйованого (ої) із зони відчуження (категорія 2) серії НОМЕР_1 , виданого ОСОБА_1 25.10.2002 /а.с. 140/. Документи, що підтверджують факт роботи (служби) позивача з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у періоді з червня по вересень 1986 року, відсутні, у зв`язку з чим у пенсійного органу не було підстав для врахування такого стажу у трикратному розмірі.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що період роботи в Прип`ятському(Чорнобильському) відділенні Будбанку Української Республіканської контори в зоні відчуження з червня по вересень 1986 року з врахуванням кратності (в потрійному розмірі) підтверджується записами у трудовій книжці, а також документами про роботу в м. Поліське (направлення Української Республіканської Контори Будбанку для працевлаштування і забезпечення позивача і її сім`ї житлом, довідка Центру управління персоналом ПАТ «Промінвестбанк» та облікова картка члена профспілки про сплату внесків. Суд зауважує, що для врахування у потрійному розмірі стажу у зоні відчуження необхідне підтвердження у встановленому Законом порядку факту роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, водночас наявні записи у трудовій книжці позивача про роботу у Чорнобильському відділенні Будбанку на посаді економіста у період з 09.09.1980 до вересня 1986 року /а.с. 129 130/ не є достатніми для підтвердження такого факту, як і інші документи, на які посилається позивач.

Стосовно наданої позивачем до суду копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданого 19.04.1991 Міністерством фінансів УССР /а.с. 65/, суд звертає увагу на те, що копія такого посвідчення не подавалася позивачем до пенсійного органу. Крім того, пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. N 501 установлено, що посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, видані відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 2 липня 1990 р. N 148 ( 148-90-п ) "Про заходи щодо поліпшення медичного обслуговування і соціального забезпечення осіб, які брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС", дійсні до 28 лютого 1993 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Полтавській області у листі від 20.08.2021 № 8520-7505/Н-02/8-1600/21 на звернення позивача від 22.07.2021 правомірно повідомило, що період роботи позивача у 1986 році в Чорнобильському відділенні Будбанку зараховується в одинарному розмірі.

Отже, позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача щодо не зарахування стажу в період роботи в зоні відчуження з червня по вересень 1986 р., в потрійному розмірі та зобов`язання включити до стажу державної служби, та загального стажу період роботи в Прип`ятському(Чорнобильському) відділенні Будбанку Української Республіканської контори в зоні відчуження за період роботи з червня по вересень 1986 року з врахуванням кратності (в потрійному розмірі) є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про компенсацію моральної шкоди, заподіяної прийняттям незаконних рішень, ненаданням чітких консультацій і роз`яснень, відмови за зверненнями ОСОБА_1 обрахувати пенсію із включенням всіх складових заробітної плати, відтягуванням часу, яке впливає не тільки на стан здоров`я, а й на відволікання від особистих справ, - сплатою коштів у розмірі - середньої заробітної плати посадових осіб органу, винного в допущеному порушенні законодавства, а також прав, інтересів, гарантованих Конституцією, при здійсненні ними своїх повноважень, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною п`ятою статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до положень статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

За змістом пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на встановлені судом обставини та висновки, яких суд дійшов стосовно оспорюваних дій відповідача, враховуючи відсутність будь-яких медичних документів, які свідчать про погіршення стану здоров`я позивача після отримання відповідей на звернення, суд констатує, що можливі негативні емоції позивача не досягли рівня страждань або приниження, які становлять моральну шкоду.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди внаслідок дій відповідача не підтверджено, а відтак позовні вимоги про компенсацію моральної шкоди є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Отже, позов підлягає задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Беручи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум виплат, визначених у довідці ГУ ДПС у Полтавській області № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 про заробіток для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 29 квітня 2021 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії з урахуванням сум виплат, визначених у довідці ГУ ДПС у Полтавській області № 142/10/16-31-10-02-12 від 30.04.2021 про заробіток для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з виплатою компенсації втрати частини доходів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол