Справа № 545/177/22
Суддя: Потетій А. Г.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/177/22
Провадження № 2-а/545/53/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Потетій А.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Дмитра Олександровича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення посилаючись на те, що 09.01.2022 року, інспектором взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітаном поліції Гнітьком Дмитром Олександровичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ №257722, якою позивача - ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Визначаючи підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач у постанові зазначив, що 09.01.2022 р. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом без свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушила п.п. 2.1.6, 2.1 .ґ Правил дорожнього руху України.

Позивачка вважає, що дії відповідача при винесенні оскаржуваної Постанови від 09.01.2022 року є протиправними, а вказана постанова є незаконною, необгрунтованою, винесена формально у порушення вимог Конституції України та КУпАП, з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, без фактичного з`ясування та дослідження обставин, без зазначення доказів та встановлення будь-яких фактичних даних, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні.

Позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є неправомірним, оскільки:

По-перше, підстав для зупинки транспортного засобу РУТА 20 ПЕ, державний номерний знак НОМЕР_1 , на якому вона працюю водієм на маршруті міського транспорту, не було. Такої причини інспектор взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітаном поліції Гнітько Д.О. їй після зупинки не повідомив, а відразу повідомив, що слід встановити мою особу. Й після того, як позивачка дістала з сумки свій паспорт, надів мені на руки наручники, й повідомив, що для встановлення моєї особи мене буде доставлено до відділку поліції та проведено вилучення документів.

По-друге, відповідач після зупинки транспортного засобу, взагалі не запитував у неї реєстраційного документу на транспортний засіб та укладеного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Технічний паспорт на транспортний засіб знаходився у неї в сумці та був самовільно та протиправно вилучений інспектором Гнітько Д.О., а відомості про страхові поліси та строки їх дії містяться в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Доступ до такої бази відкритий, та наявність чи відсутність страхового полісу може бути перевірена посадовою особою у разі наявності будь-яких сумнівів.

Так, станом на 09 січня 2022 р. був діючим поліс №АТ/1651290 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПП «Еталон ПАС СЕРВІС» та ПАТ «Страхова Група «ТАС» 28.10.2021 року, строк його дії з 29.10.2021 року по 28.04.2022 року.

По-третє, відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно 4.2 Розділу III «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 125, 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної постанови її було винесено 09.01.2022 р. в 11 год. 30 хв., місце розгляду справи - м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 30, в той час коли зупинка транспортного засобу Рута 20 ПЕ відбулось 09.01.2022 р. по вул. Європейській, біля зупинки громадського транспорту «Школа №27» (поруч з ТЦ «Конкорд») в м. Полтаві. Таким чином, оскаржувану постанову було винесено не на місці вчинення адміністративного правопорушення , що суперечить вимогам ч.2 Розділу III вказаної вище Інструкції.

На місці розгляду справи позивача не було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Крім того, не було дотримано порядку розгляду справи, передбаченого ст. 279 КУпАП. Позивачка, на місці розгляду справи заявила клопотання про необхідність скористатися правовою допомогою адвоката. Дане клопотання було задоволено, але розгляд справи не було перенесено, й відповідачем було винесено оскаржувану постанову ще до прибуття адвоката.

Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документа транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, а саме: перевірку документів особи; опитування особи: зупинення транспортного засобу: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст. 35 «Про Національну поліцію». Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п.1, 3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Ч.2 цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки визначеної у цій статті.

Водночас, відповідно до п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вважаю, що причина зупинки автомобіля Рута 09 січня 2022 р. була безпідставною, оскільки правил ПДР позивач не порушувала, а відтак підстав для здійснення перевірки документів та притягнення її до адміністративної відповідальності у відповідача не було.

Інспектор патрульної поліції належним чином не повідомив їй ні причини зупинки її транспортного засобу, ні про будь-яке порушення ПДР, ні вимоги про пред`явлення документів, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача вказаного полісу були відсутні. Отже, можна дійти до висновку, що дії поліцейського є незаконними, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що повинно бути доведене шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст.9 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 247 КУпАП, відсутність події і складу адміністративного правопорушення виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Тобто, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, зважаючи на дії відповідача - інспектора взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітько Дмитра Олександровича, ним не було дотримано вимог ст.ст.245,251, 279,280 КУпАП, що потягло за собою необгрунтоване притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримали.

Від інспектора взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітько Дмитра Олександровича до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві представника УПП в Полтавській області.

Представник відповідача УПП в Полтавській області ДПП Каліновська О.Г. у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві.

Так, увідзиві на позов представник відповідача прохає відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху, а саме: 09.01.2022 об 11 год. 30 хв., у м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 30, керував транспортним засобом РУТА 20, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «б» та 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 р. (далі - ПДР), ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух».

Пунктом 2.1. (а, б, ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Крім того cт. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідальність за дане порушення передбачена ч. 1. cт. 126 КУпАП: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Враховуючи вказані вище норми законодавства, відносно водія було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 257722 від 09.01.2022 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Так 01.01.2022 близько 12 год. 27 хв. по вул. Європейська, 128, інспектором роти № 1 Гнітьком Д.О. було зупинено транспортний засіб FORD FOCUS номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спілкування з водієм інспектор повідомив, що даний транспортний засіб згідно баз даних МВС значиться в розшуку та запитав, чи наявна у гр. ОСОБА_1 постанова ВДВС про закриття виконавчого провадження та зняття даного транспортного засобу з розшуку. На що гр. ОСОБА_1 повідомила, що при собі даної постанови не має. В свою чергу інспектор попередив, що якщо не має даної постанови (про зняття з розшуку) то транспортний засіб підлягає доставлению до майданчика зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. В подальшому, інспектор йде до службового авто щоб взяти відповідну бланкову продукцію, в цей час гр. ОСОБА_1 сідає за кермо автомобіля, та покидає місце події, інспектор на службовому автомобілі, шляхом переслідування, намагається наздогнати транспортний засіб FORD FOCUS, подає сигнали про зупинку, за допомогою спеціальних звукових та світлових сигналів, але водій ігнорує дану вимогу працівників патрульної поліції. З метою уникнення ДТП, інспектором було прийнято рішення припинити переслідування.

В подальшому 09.01.2022 близько 11 год. 30 хв. в м. Полтава, по вул. Європейська 60-а інспектор роти № 1 ОСОБА_2 помітив транспортний засіб РУТА 20 ПЕ номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на підставі порушення ПДР від 01.01.2022 року приймає рішення зупинити даний транспортний засіб з метою складання відповідних адміністративних матеріалів. Після зупинки транспортного засобу РУТА особі інспектор повідомив про причину зупинки. В подальшому, в зв`язку з тим, що особа себе неадекватно поводила, для забезпечення безпеки інших осіб гр. ОСОБА_1 було відсторонено від керування, затримано та доставлено до відділку поліції №1, для складання адміністративних матеріалів.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь які фактичні дані, на основі яких у встановленому законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.... Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями свідків, показаннями засобів фото і кіно-зйомки, відео-запису, які використовуються під час нагляду за дорожнім рухом ...».

Зазначеними правовими нормами встановлено перелік засобів доказування, які можуть застосовуватися у адміністративному процесі, за допомогою яких суд може встановити наявність чи відсутність певних обставин.

У даному випадку до постанови додається відеофіксація із нагрудної камери по факту спілкування з водієм та відео з відеореєстратора по факту керування транспортним засобом.

На відео з нагрудної камери, чітко чутно, що інспектор неодноразово прохає пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але водій ігнорує.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Позивач на місці заявив клопотання про те, що хоче скористуватися послугами адвоката. В зв`язку з тим, що особу було затримано та доставлено до відділку поліції, на підставі ст. 261 КУпАП (Органи (посадові особи), правомочні здійснюючи адміністративне затримання, про кожний випадок адміністративного затримання осіб інформують у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, крім випадків, якщо особа захищає себе особисто чи запросила захисника). Таким чином, право на отримання правової допомоги не було жодним чином обмежено з боку поліцейського. Інших клопотань від гр. ОСОБА_1 не надходило.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінка доказів здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи.

Це означає, що під час повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи у посадової особи формується своя певна думка щодо конкретної справи. Ця думка грунтується на некритичному ставленні до окремих доказів, відсутності будь-яких переваг одних доказів перед іншими, додержанні законності. До того ж посадова особа керується своєю правосвідомістю. Це є дуже важливим чинником у вирішенні питання про оцінку доказів, адже правосвідомість - це ставлення особи до права, його ролі у суспільстві.

Відтак, виносячи постанову, інспектор законно оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням та дотримався всіх передбачених чинним законодавством процедур розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Після винесення постанови, водієві було запропоновано отримати копію постанови. Після підпису особі була вручена копія постанови.

Що стосується порядку винесення постанови серії БАВ № 257722 від 09.01.2022

Відповідно до п. 2 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені,.... частинами першою, другою та четвертою статті 126 виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Також відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У таких випадках, відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Що стосується посилання позивача стосовно того, що постанова була винесена не на місці вчинення правопорушення.

Слід зазначити, що позивач невірно тлумачить поняття «на місці вчинення адміністративного порушення»

Дані поняття чітко роз`яснив Верховний суд у рішенні від 15.03.2018, справа №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться Судом не на користь позивача.»

Отже, посилання позивача щодо неправомірності проведення розгляду справи на місці вчинення правопорушення та порушення цим прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Що стосується описки в постанові, а саме не вірно зазначено адресу вчинення правопорушення.

При винесенні постанови, інспектор помилково зазначив адресою вчинення правопорушення вул. Маршала Бірюзова, 30 (місце складання), тоді коли місцем вчинення правопорушення є АДРЕСА_1 . Але дана описка є незначущою та не спростовує того факту, що позивач дійсно порушила правила дорожнього руху. Також вважаю, що описка у постанові не є підставою для її скасування. Такої позиції дотримується Верховний суд України в своїх постановах від 24.12.2019 по справі №459/1801/17, а також від 28 листопада 2018 року по справі №537/1214/17 чітко встановив, що описки, допущені інспекторами поліції в постановах про адмінправопорушення, не спростовують порушення позивачами вимог Правил дорожнього руху.

Беручи до уваги те, що позивач дійсно порушила ПДР, позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Зважаючи на те, що сторони висловили свою позицію, відповідач подав відзив на позов, а також сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

На підставі викладеного суд вирішив провести розгляд справи у письмовому провадженні відповідно до вимог ст. 205 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, згідно даних постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 257722 від 09.01.2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови серії БАВ № 257722 від 09.01.2022 року «09.01.2022 об 11 год. 30 хв., у м. Полтава по вул. Маршала Бірюзова, 30, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом РУТА 20, номерний знак НОМЕР_1 , не маючи при собі реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 «б» та 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ України № 1306 від 10.10.2001 року, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частина 1 ст. 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пунктом 2.1. (а, б, ґ) ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.4 (а) ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитись із дотриманням вимог ПДР а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Крім того cт. 16 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З дослідженого у судовому засіданні відеозапису наданого відповідачем убачається, що на відео з нагрудної камери, посилання на яку є в протоколі про адміністративне правопорушення, чітко чутно, що інспектор неодноразово прохає пред`явити реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але водій ОСОБА_1 ігнорує його вимоги.

Стаття 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами 1 та 2 ст.258, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Частина 3 ст. 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Верховний суд у рішенні від 15.03.2018 по справі №554/5558/16-а зробив наступний висновок, який полягає в тому, що «скаржником неправильно розуміються поняття "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року, № 5-рп/2015 "У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", оскільки словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Тоді як поняття "на місці вчинення правопорушення", визначене у статті 258 КУпАП, тлумачиться судом не на користь позивача.»

При винесенні постанови, інспектор помилково зазначив адресою вчинення правопорушення адресу: вул. Маршала Бірюзова, 30 (місце складання), тоді коли місцем вчинення правопорушення є вул. Європейська,60-а. Але дана описка є незначущою та не спростовує того факту, що позивач дійсно порушила правила дорожнього руху.

Описка у постанові не є підставою для її скасування. Такої позиції дотримується Верховний суд України в своїх постановах від 24.12.2019 по справі №459/1801/17, а також від 28 листопада 2018 року по справі №537/1214/17 про те, що описки, допущені інспекторами поліції в постановах про адмінправопорушення, не спростовують порушення позивачами вимог Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до ч. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853: «Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка».

Вимоги до постанови по справі про адміністративне правопорушення визначені ст. 283 КУпАП та Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція).

Ці вимоги закону поліцейським при складенні постанови були дотримані, оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Щодо доводів позивача про порушення її права на захист суд зазначає наступне.

На місці розгляду справи позивача було ознайомлено із усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, що підтверджується матеріалами відеофіксації. Позивач на місці заявила клопотання про те, що хоче скористуватися послугами адвоката. В зв`язку з тим, що позивачку було затримано та доставлено до відділку поліції, на підставі ст. 261 КУпАП відповідачем про випадок адміністративного затримання особи інформовано у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Таким чином, право на отримання правової допомоги не було обмежено з боку відповідача. Інших клопотань від гр. ОСОБА_1 не надходило.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Досліджені обставини є такими, що підтверджують законність та обгрунотованість постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі серії БАВ № 257722 від 09.01.2022 року складеної відносно позивача, а отже суд вважає доведеним факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Тому з огляду на встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесення за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 77, 241-246 КАС України, ст. ст. 122 ч. 1, 126, 247, 259-263, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Конституцією України, суд, -

ВИРІШИВ :

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора взводу № 1 роти № 1 Управління патрульної поліції в Полтавській області капітана поліції Гнітька Дмитра Олександровича, Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при проголошенні у той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Г. Потетій