Справа № 440/15386/21
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/15386/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/15386/21 за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області (надалі - відповідач, Миргородська міська рада), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення 9 сесії 8 скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 15.07.2021 №286 (пункт 77) "Про відмову громадянам у наданні дозволів на розроблення документацій із землеустрою" в частині відмови ОСОБА_1 у видачі дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03), зобов`язавши Миргородську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання такого дозволу та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка оформлена спірним рішенням, обґрунтована тим, що обрана позивачем земельна ділянка відноситься до земель масиву для сінокосіння та випасання худоби. На думку позивача це не може бути перешкодою у веденні ним особистого селянського господарства при якому, крім іншого він і буде здійснювати сінокосіння та випасання худоби. До того ж вказана підстава для відмови у наданні дозволу не передбачена приписами частини 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав. Посилаючись на те, що земельна ділянка, яка відображена на доданому заявником графічному матеріалі, відноситься до масиву для сінокосіння та випасання худоби (земельна ділянка площею 41.3074 га, кадастровий номер :00:005:0074), який затверджений рішенням 6 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 12.03.2021 №179 та рішенням 8 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 02.06.2021 № 248, стверджує про те, що надання земельних ділянок у приватну власність за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства саме в цій зоні є неможливим без їх знецінення та зміни цільового призначення.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

14.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Миргородської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га поза межами населеного пункту на території Миргородської міської ради (а.с. 33). До заяви позивач додав копії паспорта та ідентифікаційного номера, викопіювання з кадастрової карти (а.с. 34-36).

Рішенням 9 сесії 8 скликання Миргородської міської ради "Про відмову громадянам у наданні дозволів на розроблення документації із землеустрою" №286 від 15.07.2021 (а.с. 32) відмовлено, зокрема ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га, цільового призначення - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої: Полтавська обл., Миргородський р-н, Миргородська територіальна громада (колишня територія Слобідської сільської ради), у зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка відображена на доданому заявником графічному матеріалі, відноситься до земельного масиву для сінокосіння та випасання худоби (земельна ділянка площею 41,3074 га, кадастровий номер :00:005:0074), який затверджений рішенням 6 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 12.03.2021 №179 та рішенням 8 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 02.06.2021 року №248 (п. 77 рішення).

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частин першої та третьої статті 22 ЗК України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з приписами статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тож Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Аналіз зазначених норм свідчить на користь висновку про те, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутися до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства. Відповідний орган може відмовити у наданні дозволу тільки з підстав зазначених у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України. Перелік підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву на позовну заяву суд встановив, що підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач вказав на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, відноситься до земельного масиву для сінокосіння та випасання худоби (земельна ділянка площею 41,3074 га, кадастровий номер :00:005:0074), який затверджений рішенням 6 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 12.03.2021 №179 та рішенням 8 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 02.06.2021 №248.

Оцінюючи правомірність підстав відмови у наданні дозволу, які наведені у спірному рішенні Миргородської міської ради від 15.07.2021 №286, суд не погоджується із прийнятністю таких у даному випадку, оскільки з положень статті 791 Земельного кодексу України слідує, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Системний аналіз наведених правових норм дає суду підстави для висновку про те, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки необхідне для формування земельної ділянки.

Такий висновок також узгоджується з положеннями Закону України "Про землеустрій", відповідно до статті 50 якого проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема на землі, для ведення особистого селянського господарства та на землі для сінокосіння і випасання худоби.

Нормами частини другої статті 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

Відповідно до пункту "а" частини третьої статті 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За приписами статті 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Таким чином, відповідно до вимог Земельного кодексу України земельні ділянки, що призначені для сінокосіння та випасання худоби, можуть бути переданні громадянам виключно на умовах користування (в оренду).

Всупереч встановленому порядку позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність.

Згідно з частиною другою статті 34 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Отже, орган місцевого самоврядування має право на створення на землях комунальної власності громадського пасовища.

Проте реалізація цього права має відбуватися у повній відповідності з вимогами Земельного кодексу України та інших законів з питань землеустрою.

У цій справі відповідачем не надано суду належних доказів, які б у достатній мірі свідчили про факт створення на обраній позивачем земельній ділянці пасовища. Так, матеріали справи не містять доказів розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою створення громадського пасовища для сінокосіння та випасання худоби, формування земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням та її реєстрації у Державному земельному кадастрі, реєстрації прав у державному реєстрі тощо.

Посилання відповідача на обставини прийняття радою 12.03.2021 на 6 сесії 8 скликання рішення №179 "Про затвердження переліку земельних масивів для сінокосіння та випасання худоби на території Миргородської міської територіальної громади" та рішення від 02.06.2021 "Про внесення змін до рішення 6 сесії міської ради 8 скликання від 12.03.2021 №179 "Про затвердження переліку земельних масивів для сінокосіння та випасання худоби на території Миргородської міської територіальної громади", яким спірну земельну ділянку включено до переліку земельних масивів для сінокосіння та випасання худоби на території Миргородської міської територіальної громади (угіддя - сіножаті, пасовища), суд визнає недостатніми, оскільки прийняття рішення про затвердження переліку земельних масивів для сінокосіння та випасання худоби є однією з початкових стадій формування земельної ділянки, позаяк це ще не означає позитивного вирішення питання по суті.

До того ж відповідач не надав доказів віднесення спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення - пасовищ.

Згідно з графічними матеріалами місця розташування земельних масивів для сінокосіння та випасання худоби, наданих відповідачем до відзиву, цільове призначення земельної ділянки площею 41,3074 га, кадастровий номер :00:005:0074, 16.00 - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам).

Відсутність належного мотивування підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою свідчить про невідповідність спірного рішення вимогам частини другої статті 2 КАС України.

За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач належним чином не мотивував рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість спірного рішення, у зв`язку з чим таке належить скасувати як протиправне.

Суд погоджується з обраним позивачем способом захисту порушених прав, з огляду на що вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовного розміру 2 га за межами населеного пункту на території Миргородської міської ради, з урахуванням висновків, сформульованих судом у цій справі.

Позивач судових витрат не поніс, тому підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 77 рішення 9 сесії 8 скликання Миргородської міської ради Полтавської області від 15.07.2021 №286 "Про відмову громадянам у наданні дозволів на розроблення документацій із землеустрою" щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: Полтавська область, Миргородський район, Миргородська територіальна громада (колишня територія Слобідської сільської ради).

Зобов`язати Миргородську міську раду Полтавської області (вул. Незалежності, 17, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ) здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14.06.2021 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовного розміру 2 га за межами населеного пункту на території Миргородської міської ради, з урахуванням висновків, сформульованих судом у цій справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку впродовж тридцяти днів з моменту його підписання в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун