Справа № 380/19765/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

09 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Качур Роксолани Петрівни розглянув у порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду та клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми невиплаченої пенсії -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (далі - відповідач-1), у якому просить:

- зобов`язати відповідача-1 здійснити перерахунок пенсії у зв`язку з втратою працездатності;

- стягнути з відповідача-1 суми невиплаченої пенсії у зв`язку з втратою працездатності.

Ухвалою від 17.11.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 20.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 08.02.2022 у задоволенні клопотання у задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача відмовлено; залучено до участі у справі як співвідповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області (79041 м. Львів вул. Героїв УПА 73 корпус 8 поверх 5; ) (далі - відповідач-2).

На адресу суду від відповідача-2 надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 19085 від 04.03.2022) з огляду на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 07.04.2022 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків такої. Встановлено позивачу строк, що не перевищує п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, шляхом подання до канцелярії суду чи надіслання на адресу суду (79018 м. Львів вул. Чоловського 2) заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду із наданням на доказів поважності причин пропуску строку.

На адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх. № 32353 від 06.05.2022) у якому просить поновити строк звернення до адміністративного суду, визнавши причини пропуску поважними. В обґрунтування такого вказав, що позивач 14.07.1985 отримав виробничу травму на виробництві, що спричинило втрату працездатності 36 % загальної та 50 % професійної. Внаслідок даної травми позивач отримав 3 групу інвалідності. Даний факт підтверджується наказом № 16оп від 09.02.1987 Шахти № 10 «Великомостівської». Згідно з вищевказаним наказом позивачу призначено пенсію у зв`язку з втратою працездатності в розмірі 171,21 руб. ОСОБА_1 стверджує, що посилання відповідача, про те, що позивач щомісячно отримував пенсії, знав про її розмір, а відповідно пропустив строк звернення до суду вважає необґрунтованим. На думку позивача, сам факт отримання пенсії, не може свідчити про обізнаність позивача про підстави її нарахування, а саме про суму середньої заробітної плати з якої здійснено розрахунок пенсійних виплат. Крім того, позивач стверджує, що розмір пенсійних виплат не є фіксованим, а змінюється у залежності від проведення перерахунку та індексації. Позивач вказав, що дізнався про порушене його право тільки після отримання відповідних документів від роботодавця, а саме: копії довідки про середньомісячний розмір заробітної плати за період з 20.03.1984 - 01.11.1984 та співставлення інформації з ВП Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» середньомісячний розмір заробітної плати за 12 місяців який був взятий до уваги для визначення розміру пенсійних виплат. Зазначив, що вказані обставини свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду позивачем.

При вирішенні клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд керується таким.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу приписів ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4 ст. 123 КАС України).

Позовну заяву згідно з штемпелем відділення поштового зв`язку на рекомендованому конверті поштового відправлення за ШКІ № 498 подано позивачем до суду 27.10.2021.

Як слідує з позовних вимог, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії у зв`язку з втратою працездатності та стягнути з відповідача суми невиплаченої пенсії у зв`язку з втратою працездатності. Позивач у позовній заяві зазначив, що підставою позову є неправильне обчислення пенсії у зв`язку з втратою працездатності, оскільки відповідач протиправно, на думку позивача, врахував середньомісячний розмір заробітної плати за 12 місяців у меншому розмірі. Стверджує, що належний розмір заробітку позивача за період квітень - вересень 1984 року відображений у довідці № 5-10/1748 від 23.10.2020. Вказав, що пенсію у зв`язку з втратою працездатності йому призначено з 09.02.1987.

Таким чином, позовні вимоги охоплюють правовідносини, які виникли у лютому 1987 року, у зв`язку з призначенням пенсії у зв`язку з втратою працездатності.

З огляду на те, що позивач звернувся до суду 27.10.2021, тобто, після спливу більш ніж 34 (тридцяти чотирьох) років, судом запропоновано позивачу надати обґрунтування поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення до суду.

У поданому клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду позивач вказав, що дізнався про порушення свого права тільки після отримання відповідних документів від роботодавця, а саме копії довідки про середньомісячний розмір заробітної плати за період з 20.03.1984 по 01.11.1984 та співставлення інформації з ВП Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля». Конкретної дати з якої повинен обчислюватися строк звернення до суду, а також дати отримання зазначеної позивачем довідки останній не повідомив.

При цьому суд зазначає, що у матеріалах справи наявна копія довідки про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи з 20.03.1984 по 01.11.1984 за № 451 від 17.07.1986, довідка про заробіток позивача за січень - червень 1985 року № 43 від 19.06.1986, розрахунок середньомісячного заробітку ОСОБА_1 із якого визначений розмір відшкодування шкоди, а також наказ Шахти № 10 «Великомостівська» № 16оп від 09.02.1987 про призначення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою працездатності. Суд також встановив, що постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань № 5098 від 27.08.2001 продовжено раніше призначену страхову виплату позивачу з 01.04.2001. У матеріалах справи також наявна заява позивача від 13.06.2014 про призначення страхових виплат по страхових випадках, зазначених в акті № 41 від 14.06.1985 та акті від 24.04.2014.

У своєму клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відповідач-2 також вказав на врахування вищезазначених документів при призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою працездатності.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен дізнатися, що містяться в статті 122 КАС України (в редакції, станом на дату подання адміністративного позову), дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

З огляду на це, позивач повинен також ґрунтовно мотивувати, що він не міг дізнатися про порушення свого права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 77 КАС України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 826/123/17 (провадження № К/9901/52573/18) де Верховний Суд вказав, що "встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім того, колегія суддів вважає недоречними доводи позивача про те, що йому не було відомо про правові підстави оскаржуваних рішень, тому що порушення прав позивача, на які він вказує в позові, ним обґрунтовано саме наявністю оскаржуваних рішень. Саме рішення впливають на правовідносин, а не їх обґрунтування".

Отже матеріалами справи встановлено, що позивач повинен був дізнатися про порушення, на його думку, прав з 1987 року, тобто з дати призначення пенсії позивачу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.02.2021 справа № 800/30/17 (9901/328/18) зазначила що законодавче обмеження строків звернення до суду насамперед обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Вжиття конструкції «повинна була дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або заявою про перегляд судового рішення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

З урахуванням наведеного позивач мав звернутися до суду згідно з ч. 2 ст. 122 у шестимісячний строк, проте позов поданий до суду лише 27.10.2021.

Однак жодних доказів поважності причин пропуску строку звернутися до суду в період з 1987 року 27.10.2021 позивачем не надано. Водночас, матеріалами справи встановлено, що позивач звертався до відповідача із відповідною заявою про призначення страхових виплат по страхових випадках (заява від 13.06.2014). Суд доходить висновку про те, що позивач, реалізуючи право на вибір середньомісячної заробітної плати для нарахування йому пенсії у зв`язку з втратою працездатності, міг дізнатися і про розмір середньої заробітної плати, яка врахована для призначення йому спірної пенсії. Окремо суд звертає увагу на те, що довідки, які слугували підставою для обчислення пенсії видані 05.11.1985, 19.06.1986, 17.07.1986.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Такий висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 1.380.2019.000255 адміністративне провадження № К/9901/6387/20.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Відтак суд погоджується з доводами відповідача-2 про те, що саме з 09.02.1987 року відносно позовних вимог щодо невірного розрахунку середньомісячного заробітку починається відлік строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав відступила від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, серед іншого, зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Відтак отримання позивачем відповідних довідок про середньомісячний розмір заробітної плати за період з 20.03.1984 по 01.11.1984 та співставлення інформації з ВП Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» середньомісячного розміру заробітної плати за 12 місяців, який був взяти до уваги для визначення розміру пенсійних виплат не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку. Дата початку перебігу строку звернення пов`язана насамперед з моментом отримання позивачем пенсії у, на його думку, меншому розмірі.

Суд зазначає, що позивач не був обмежений у праві звернутися до відповідача та/або роботодавця за отриманим зазначених позивачем довідок раніше. Бездіяльність позивача щодо звернення із таким питанням до уповноваженого органу свідчить про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду із цим позовом.

З урахуванням наведених обставин та того, що позов поданий до суду більше ніж через 34 років після призначення пенсії у зв`язку з втратою працездатності суд вважає неповажними наведені причини пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки відсутні об`єктивні причини, тобто обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій і підтверджені належними доказами, неможливості своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Положеннями ч. 13 ст. 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду (ч. 15 ст. 171 КАС України).

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Ураховуючи те, що позивачем не надано суду доказів поважності причин пропуску звернення до суду, суд доходить висновку про те, що позивачем не виконано вимог ухвали суду від 07.04.2022 про залишення позовної заяви, відтак, позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 169, 171, 240, 243, 248, 256, 293, 294 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача-2 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Визнати неповажними причини пропуску строку ОСОБА_1 строку звернення до суду.

3. У задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

4. Позовну заяву ОСОБА_1 до Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області про зобов`язання вчинити дії та стягнення суми невиплаченої пенсії залишити без розгляду.

5. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складення повного тексту ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Р.П. Качур