Справа № 380/14150/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" про визнання протиправним та скасування відмови Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області та зобов`язання вчинити певні дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливське господарство "Надбужжя" з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати відмову Золочівської міської ради Львівської області, оформленої листом № 2124 від 01.07.2021 року розглянути питання щодо надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» дозволу на розробку проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :11:000:0771;

- зобов`язати Золочівську міську раду Львівської області повторно розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» від 08.06.2021 року № 60/06 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що товариство 08.06.2021 звернулося до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області із клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер: :11:000:0771, площею 2,7000га, до якого долучено проект із землеустрою на площу 1,8407га.

Листом від 01.07.2021 № 2124 Золочівська міська рада Золочівського району Львівської області повідомила, що питання поділу земельної ділянки площею 2,7000га, кадастровий номер: :11:000:0771 буде розглянуто після затвердження детального плану території для будівництва харчової промисловості за межами села Сасів Золочівського району Львівської області, який розробляється відповідно до розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 23.04.2021 № 97.

Вважаючи, що Золочівською міською радою Золочівського району Львівської області неприйнято рішення в межах законодавчо визначеного строку щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо поділу земельної ділянки позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 15 вересня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що на виконання Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI Золочівською районною державною адміністрацією 23.04.2021 видано розпорядження № 97 «Про виготовлення детального плану території».

08.06.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» № 60/06 подано клопотання про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 2,700га з кадастровим номером: :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області. 01.07.2021 надано відповідь № 2124 в якій повідомлено, що питання надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 2,700га з кадастровим номером: :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області буде розглянуто після затвердження детального плану території для будівництва підприємства харчової промисловості за межами села Сасів Золочівського району Львівської області. Вважає, що у спірних правовідносинах права позивача не були порушені, з огляду на те, що Золочівська міська рада Золочівського району Львівської області не надала відмови у наданні дозволу, а відтермінувала надання такого дозволу до затвердження детального плану території.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України, оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом 30947615, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 13-4714/16-18-СГ від 14.09.2018 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Сасівської сільської ради Золочівського району орієнтовний розмір земельної ділянки 2,5091га, із цільовим призначенням для обслуговування ремонтної майстерні та тракторної бригади.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Терразем» на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (КВЦПЗ 01.13) (для обслуговування ремонтної майстерні та тракторної бригади) площею 1,8407га.

Позивач 01.06.2021 звернувся до відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Рішенням державного кадастрового реєстратора від 02.06.2021 № РВ-021 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку з тим, що на земельну ділянку площею 2,7га кадастровий номер: :11:000:0771 яка пропонується для поділу оформлено право комунальної власності на Золочівську міську раду 23.12.2020 року реєстраційний номер 39973395.

08.06.2021 позивач звернувся до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області із клопотанням № 60/06 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер: :11:000:0771, площею 2,7000га, до якого долучив проект із землеустрою на площу 1,8407га.

Листом від 01.07.2021 № 2124 Золочівська міська рада Золочівського району Львівської області повідомила, що питання поділу земельної ділянки площею 2,7000га, кадастровий номер: :11:000:0771 буде розглянуте після затвердження детального плану території для будівництва харчової промисловості за межами села Сасів Золочівського району Львівської області, який розробляється відповідно до розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 23.04.2021 № 97.

Вважаючи протиправною бездіяльність Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктами 1, 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження регламенту ради; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до пп. 9,10 п. б, ч.1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 14 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. Не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради, а також положення про постійні комісії ради.

Згідно із ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга статті 116 ЗК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 116 Земельного кодексу України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 Земельного кодексу України.

Частинами 2-3, 15, 16 вказаної статті визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Згідно з п. 6 ч. 3 с. 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою погоджуються та затверджуються в такому порядку: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України «Про землеустрій»; надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею; проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт. Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.(ч. 9 ст. 186 ЗК України).

Частиною 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Абзацем 2 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки включає: а) пояснювальну записку; б) матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); в) розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); г) розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); ґ) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; д) кадастровий план земельної ділянки.

У разі формування земельної ділянки чи зміни цільового призначення земельної ділянки для потреб, пов`язаних із забудовою, до проекту додається витяг із відповідної містобудівної документації із зазначенням функціональної зони території, в межах якої розташована земельна ділянка, та обмежень у використанні території для містобудівних потреб. Ці вимоги не поширюються на випадки, якщо відповідно до закону передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб може здійснюватися за відсутності зазначеної містобудівної документації.

Земельним кодексом України встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу. До цього ж, нею не передбачено, що за наслідком розгляду заяви (клопотання) про надання дозволу відповідний орган може не прийняти рішення про його надання або мотивовану відмову.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 46 цього Закону сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином клопотання (заява) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою має бути розглянуто вповноваженим органом у даному випадку міською радою у місячний строк, а за наслідком його розгляду має бути надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні.

Відсутність же належним чином оформленого рішення відповідача за наслідком розгляду питання про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою після спливу встановленого законом строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного мотивованого рішення, яке він має ухвалити за законом.

Як зазначалось раніше, позивач звернувся до Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки для іншого сільськогосподарського призначення (для обслуговування ремонтної майстерні та тракторної бригади) орієнтовним розміром 1,8407га на території Сасівської сільської ради. Дане клопотання прийнято міською радою 08.06.2021 про що свідчить вхідний штамп Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області.

Листом від 01.07.2021 № 2124 Золочівська міська рада Золочівського району Львівської області повідомила, що питання поділу земельної ділянки площею 2,7000га, кадастровий номер: :11:000:0771 буде розглянуте після затвердження детального плану території для будівництва харчової промисловості за межами села Сасів Золочівського району Львівської області, який розробляється відповідно до розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації від 23.04.2021 № 97.

Таким чином, на сесії Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області взагалі не розглядалось клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» за результатом якого б було прийнято мотивоване рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що неприйняття відповідачем жодного рішення за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, є протиправним.

Отже, відповідачем не приймалося рішення, яке може бути скасоване судом, а лише надано відповідь, проте, що клопотання про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки буде розглянуто згодом.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

За обставин справи, відповідачем не наведено достатньо вагомих та суттєвих доводів проти позовної заяви та не доведено правомірності дій.

В рішенні у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ вказав на те, що принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання в тому, що у відносинах з позивачем відповідач діяв не послідовно та у спосіб, що не передбачений чинним законодавством, без дотримання власних процедур, що призвело до юридичної невизначеності позивача в питанні отримання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Згідно п. 3.1 рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2010 від 29.06.2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто, обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Підсумовуючи, відповідач вчинив дії не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», без дотримання вимог ч. 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки позивач обрав невірний спосіб захисту порушеного права та просив скасувати відмову оформлену листом № 2124 від 01.07.2021, який не вважається рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» від 08.06.2021 року № 60/06 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області.

Що ж до іншої позовної вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання від 08.06.2021 року № 60/06 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області, суд зазначає наступне.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно невчинені дії передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме не прийнято жодного рішення за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, суд вважає належним для відновлення порушених прав та інтересів позивача відповідно до ч.4 ст. 245 КАС України зобов`язання відповідача вирішити питання про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області відповідно до поданого клопотання від 08.06.2021 року № 60/06, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також слід звернути увагу на приписи ст. 245 КАС України, згідно з якими перелік способів захисту порушених прав викладений у цій статті не є вичерпним. Суд може застосувати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідно для ефективного захисту прав позивача, визнати протиправною бездіяльність Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» від 08.06.2021 року № 60/06 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області та зобов`язання Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області вирішити питання про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області відповідно до поданого клопотання від 08.06.2021 року № 60/06, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За сукупністю наведених обставин, враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1135,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

ухвалив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» від 08.06.2021 року № 60/06 про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області.

3. Зобов`язати Золочівську міську раду Золочівського району Львівської області (80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, буд. 22, ) вирішити питання про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» (80713, Львівська область, Золочівський район, с. Сасів, вул. Шкільна, буд. 10, ) на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності, площею 2,7000 га з кадастровим номером :11:000:0771, яка розташована на території Сасівської сільської ради Золочівського району Львівської області відповідно до поданого клопотання від 08.06.2021 року № 60/06, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливське господарство «Надбужжя» (80713, Львівська область, Золочівський район, с. Сасів, вул. Шкільна, буд. 10, ) з Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області (80700, Львівська область, м. Золочів, вул. Шашкевича, буд. 22, ) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 1135,00 грн (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень, 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05.05.2022.

Суддя Коморний О.І.