Справа № 120/2674/22-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 травня 2022 р. Справа № 120/2674/22-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Тульчинської міської ради (далі - міська рада, відповідач) із позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення 19 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 19.10.2021 № 1167 в частині надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності Тульчинської міської ради - за рахунок земель сільськогосподарського призначення Тульчинської міської ради, на земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в Тульчинському районі, за межами с.Крищинці, на умовах власності;

- зобов`язати повторно розглянути заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 00 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в Тульчинському районі, за межами с.Крищинці, з подальшим наданням у власність.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що за наслідком розгляду її клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою їй надано дозвіл лише на 0, 10 га, хоча просила 2га. При цьому, жодної аргументації стосовно того, чому надано дозвіл лише на 0,10 га відповідачем не наведено.

01.03.2022 р. ухвалою відкрито провадження у справі та визначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15.03.2022 р. надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову вказуючи на те, що спірним рішенням не порушено права позивачки, оскільки законодавцем встановлено максимльним розмір земельної ділянки, який може бути виділено у власність. При цьому, міська рада може надавати земельні ділянки будь - якого розміру. отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням прав позивачки.

21.03.2022 р. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивачки вказав, що в спірному рішенні не наведено жодної аргументації стосовно того, чому надано дозвіл лише на 0,10 га , відтак таке (рішення) не вмотивованим, відповідно прідлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази , суд встановив наступне.

06.07.2021 до Тульчинського міського голови подано заяву представником ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, яка розташована за межами с.Крищинці. До поданої заяви позивачем додано графічні матеріали із позначенням місця розташування бажаної земельної ділянки.

За наслідком розгляду вказаного звернення, рішенням 19 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 19.10.2021 № 1167 надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність площею 0,10 га, яка розташована в Тульчинському районі, за межами с.Крищинці.

Не погоджуючись із цим рішенням, вважаючи, що має право на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення землі площею 2 га, позивачка звернулась до суду із позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Порядок набуття права на земельну ділянку визначається главою 19 Розділу IV ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться в тому числі у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Норми ч. 6-7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III унормовують процедуру звернення із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, порядок розгляду такого клопотання та підстави відмови у наданні бажаного для заявника дозволу.

Водночас нормами частин п`ятої-десятої статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, здійснюється на підставі відповідної технічної документації із землеустрою.

Висновок щодо застосування норм ст. 79-1 ЗК України неодноразово висловлювався Верховним Судом, зокрема у постановах від 30.08.2018 справа № 802/928/17-а, від 03.10.2019 справа № 823/1172/17-а.

Суд не вдається до детального аналізу процедури подання позивачем клопотання про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою, переліку документів, що до нього долучено та процедури його розгляду, адже щодо вказаних обставин між сторонами спору не виникало. Радою розглянуто клопотання та надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що вказує на відповідність клопотання вимогам Земельного кодексу України. Однак спірним є лише питання площі земельної ділянки, що вказана в оскарженому рішенні від19.10.2021 р. №1167.

Відносно площі земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Статтею 121 ЗК України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

19.10.2021 р. рішенням Тульчинської міської ради прийнято рішення №1167, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність площею 0,10 га.

Суд зазначає, що отримання земельної ділянки в межах законодавчо визначеного розміру не є порушенням принципу рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України, оскільки в даному разі принцип рівності забезпечується правом усіх громадян України на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності. Розмір же земельної ділянки, що надається може визначатись органом місцевого самоврядування.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 11.09.2019 (справа № 379/656/16-а) щодо застосування ст. 121 ЗК України. Ця правова позиція вважається усталеною, адже Суд касаційної інстанції посилається на неї як таку при відмові у відкритті касаційного провадження, зокрема в ухвалі від 03.03.2021 (справа № 340/1434/20).

Аналіз висновку Верховного Суду вказує на те, що Рада вправі на власний розсуд визначатися із площею земельної ділянки, рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відносно якої нею приймається, із врахуванням максимальних норм встановлених ст. 121 ЗК України.

При цьому, орган місцевого самоврядування не може діяти свавільно та повинен чітко пояснити причини (підстави) прийняття свого рішення та обґрунтувати із урахуванням яких обставин ним у рішенні визначено площу земельної ділянки меншу від тієї про яку просив заявник.

В оскаржуваному рішенні відповідачем не обґрунтовано причини (підстави) надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га замість 2,0 га.

Відповідно до п. 3. ч. 2 ст. 2 КАС України, однією із вимог до рішення суб`єкта владних повноважень є його обґрунтованість, тобто урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень полягає в дослідженні усіх обставин, що є істотними у процесі його прийняття, аналізі таких обставин та їх правової оцінки. Усі мотиви якими керується суб`єкт у процесі оцінки та аналізу обставин повинні бути чітко та повно відображені у рішенні. В такий спосіб зацікавленій особі створюються гарантії того, що навіть у випадку якщо рішення прийнято не на її користь, вона зможе оскаржити його, та обґрунтувати свою незгоду із одним чи декількома аргументами які чітко зазначені в рішенні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2022 р. у справі № 120/16555/21-а .

Висновок також узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Так, у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП], заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП], заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.l. проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Підсумовуючи суд зазначає, що "принципу належного урядування" як і вимоги закону про належне обґрунтування оскарженого рішення від 19.10.2021 № 1167 Рада не дотрималася.

Визначивши у Рішенні площу земельної ділянки 0,10 га Рада не обґрунтувала причини (підстави) надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га замість 2,0 га, чітко не навела розрахунку визначеної площі земельної ділянки. Ці недоліки рішення від 19.10.2021 № 1167 вказують на його протиправність та наявність підстав для скасування у частині визначення площі земельної ділянки відносно якої позивачу надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою.

При цьому, суд не вбачає підстав для скасування рішення в цілому, адже рішення від 19.10.2021 № 1167 містить і приписи, які не суперечать матеріально - правовим інтересам позивачки та не порушує ії прав. Зокрема це стосується спірного рішення Ради в частині надання позивачці бажаного для неї дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Надання такого дозволу не порушує прав та інтересів ОСОБА_1 , а тому скасування рішення у цій частині призведе до погіршення ії правового становища порівняно із тим, що існувало до моменту звернення в суд із позовом.

Відтак, скасуванню підлягає рішення від 19.10.2021 № 1167 лише в частині необґрунтованого визначення площі земельної ділянки відносно якої позивачці надано дозвіл.

У такому випадку позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача визначити площу земельної ділянки, яка розташована в Тульчинському районі, за межами с.Крищинці, відносно якої рішенням 19 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 19.10.2021 № 1167 наданти дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивачки, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачем у даній справі в сумі 992,40 грн. судового збору підлягають відшкодуванню частково у розмірі 496,20 грн. (1/2 задоволених вимог).

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення 19 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 19.10.2021 № 1167 у частині визначення площі земельної ділянки 0,10 га відносно якої ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

Зобов`язати Тульчинську міську раду визначити площу земельної ділянки комунальної форми власності, яка розташована на території Тульчинського району, за межами с. Крищинці, відносно якої рішенням 19 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради від 19.10.2021 № 1167 надано дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з урахуванням висновків суду зроблених у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Тульчинської міської ради (вул. Миколи Леонтовича, 1, м.Тульчин, Вінницька область, ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Тульчинська міська рада (вул. Миколи Леонтовича, 1, м.Тульчин, Вінницька область, ).

Повний текст рішення сформовано: 09.05.2022 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна