Справа № 400/11089/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2022-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 р. № 400/11089/21

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Казанківської селищної ради, вул. Миру, 208,Казанка,Миколаївська область,56000,

про:визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Казанківської селищної ради, Миколаївська область, смт. Казанка, про визнання протиправною бездіяльність щодо не розгляду заяви/клопотання «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, в межах Миколаївської сільської ради, площа 7,4га, для ведення селянського (фермерського) господарства» від 17.07.2020, зобов`язання надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості), що розташована за адресою: Миколаївська область, Казанківський район, в межах Миколаївської сільської ради, площа 7,4га, для ведення селянського (фермерського) господарства.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність та не надав йому відповідь на заяву від 03.06.2021 та відповідно до ст.ст.116,117,118,122 ЗК України не прийняв рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі.

Відповідач надав суду відзив, в якому позов не визнає, оскільки рішення Казанківського районного суду від 14.01.2020 по справі № 478/1782/19 є правовстановлюючим документом для реєстрації права власності. Посилання позивача при обґрунтуванні позову на норми Земельного Кодексу України, що регулюють процедуру надання земель комунальної власності у приватну власність не стосуються питань оформлення права власності на земельну ділянку, що належить на праві приватної власності за рішенням суду позивачу. Виходячи із висновку постійної комісії селищної ради, позивачу було підготовлено та направлено листа від 02.072021 за № 1706/14-10, в якому було рекомендовано визначити місце розташування бажаної земельної ділянки та звернутись повторно.

Справа слухається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

08.06.2021 позивач звернувся до Казанківської селищної ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, в якому просив відповідно до Земельного Кодексу України, Закону України « Про землеустрій», Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою: технічна документація із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). До заяви додав паспорт, схему місцезнаходження земельної ділянки та копію рішення Казанківського районного суду Миколаївської області.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.01.2020 по справі № 478/1782/19 за позовом ОСОБА_1 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області визнано за позивачем право власності на земельну ділянку площею 7.4 га ріллі, що знаходиться в межах території Миколаївської сільської ради Казанківського району Миколаївської області.

02.07.2021 селищний голова надіслав позивачу лист № 1706/14-10, в якому зазначив, що його заяву розглянуто на засіданні постійної комісії селищної ради з питань агропромислового розвитку, підприємництва, житлово-комунального господарства, транспорту, благоустрою, земельних ресурсів та охорони навколишнього середовища, яке відбулось 24.06.2021. В результаті розгляду повідомили позивачу, що згідно поданих документів неможливо встановити місце розташування бажаної земельної ділянки, а долучене позивачем рішення суду, визнає за ним право власності, тому прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості) неможливо, оскільки це питання не віднесено до компетенції селищної ради, тому рекомендували переглянути подані документи та звернутись повторно.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.22 Закону України « Про землеустрій» землеустрій здійснюється на підставі:

а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації);

б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою;

в) судових рішень.

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії.

Документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Особливим видом такої документації є документація із землеустрою, яка одночасно є містобудівною документацією, - комплексні плани просторового розвитку територій територіальних громад, генеральні плани населених пунктів, детальні плани територій. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Види документації із землеустрою: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ст.25 Закону України « Про землеустрій»).

Згідно зі ст.55-1 Закону України « Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

У разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Відповідно до ст.21 Закону України « Про державний земельний кадастр». Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:

на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;

на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками;

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:

власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу.

Для державної реєстрації земельної ділянки державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються:

заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин;

документація із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки, в електронній формі та формі електронного документа (ст.24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

П.1 Перехідних положень Земельного Кодексу України установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.122 Земельного Кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 Земельного Кодексу України передбачено, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відтак, ст.118-122 ЗК України регулюють порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами та передбачають реалізацію послідовних етапів для отримання земельної ділянки у власність, але ці статті не регулюють спірні правовідносини та ними не передбачено обов`язок органу місцевого самоврядування прийняти дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в місячний строк.

Позивач у позові посилається на ст.ст.116,117,118,122ЗК, якими не передбачено, що орган місцевого самоврядування повинен прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості), коли земельна ділянка вже перебуває у власності громадянина.

Законом України « Про землеустрій» передбачено, що орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України.

Законом України « Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача і тільки у разі передачі у власність та користування земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за рішенням органу місцевого самоврядування технічна документація розробляється на підставі дозволу, виданого відповідним органом.

Єдиний випадок, коли Земельний кодекс передбачає прийняття такого рішення відповідачем це ст.123 ЗК України, яка регулює питання надання земельної ділянки у користування.

За таких обставин, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки Земельним Кодексом та Законом України « Про землеустрій» не передбачено обов`язку селищної ради надавати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі(на місцевості), коли земельна ділянка вже перебуває у власності, що підтверджується рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач, всупереч ст.77 КАС України не довів суду належними доказами щодо наявності підстав для задоволення позову, тому позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати не розподіляються та покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Казанківської селищної ради (вул. Миру, 208,Казанка,Миколаївська область,562) відмовити

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т. О. Гордієнко