Справа № 380/3537/22
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3537/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області, Головного управління ПФУ в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Головного управління ПФУ у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10), Головного управління ПФУ в Київській області (вул. Ярославська, 40, Київ, 04071) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу;

- скасувати рішення №88 від 29.12.2021 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській призначити позивачу пенсію за віком з врахуванням періоду його роботи у Мостиському районному міжгосподарському виробничо експлуатаційному підприємстві по енергетиці та електрифікації «Райсільгоспенерго», а саме: з 29.05.1985 по 31.12.2000, починаючи з часу набуття ним права на пенсію;

- стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1984,80 грн. та витрати пов`язані на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком після досягнення 60-літнього віку, подавши необхідні документи. Однак, відповідач своїм рішенням №88 від 29.12.2021 року, відмовив у призначенні пенсії, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, оскільки період роботи за записом трудової книжки з 29.05.1985 по 31.12.2000, завірений печаткою УРСР. На переконання позивача основним документом що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, у якій наявні всі записи щодо роботи позивача на тому чи іншому підприємстві. Позивач вважає, що такими своїми діями, як не врахування до страхового стажу період роботи з 29.05.1985 по 31.12.2000, відповідач порушив гарантоване йому Конституцією України право на належну пенсію, а тому, для відновлення своїх порушених прав змушений звернутися до суду.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року залучено до участі у справі як співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Ухвалою про відкриття провадження запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву, а також роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Представник відповідача, Головного управління ПФУ у Львівській області, подав відзив на позовну заяву, де просив у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне. Згідно з положеннями статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років. Водночас страховий стаж позивача складає 18 років 11 місяців 27 днів. Так, при розрахунку страхового стажу, згідно записів наявних в трудовій книжці, позивачу не враховано періоди роботи з 29.05.1985 по 01.01.2000, оскільки запис про звільнення завірений печаткою УРСР. Тобто печаткою держави, яка на час звільнення позивача вже не існувала, що суперечить нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 № 1427 Україну проголошено 24.08.1991 незалежною демократичною державою.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відсутності відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до зазначених норм Кабінетом Міністрів України 12.08.1993 року прийнято Постанову № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 Порядку 637 визначено, що основним документом який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників. Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу або звільнення виконуються акуратно. У разі виявлення неправильного або неточного запису виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис, про що окремо зазначається у трудовій книжці. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або не точний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м, Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму (п. 2,8 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників). Отже дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області є правомірними, оскільки згідно вимог ст. 26 Закону №1058 при досягненні особою віку 60 років, необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року повинен становити - не менше 28 років. Однак, період роботи позивача, що зараховується до страхового стажу становить 18 років 11 місяців 27 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивач набуде права на пенсійну виплату 27.10.2026 року.

Ухвалу про відкриття провадження доставлено в електронний кабінет Головного управління ПФУ в Київській області 27 квітня 2022 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Станом на дату винесення судом рішення відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову від відповідача не надходило.

Відповідно до частин 5 та 6 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 1 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 через веб портал ПФУ звернувся до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління ПФУ у Київській області №88 від 29.12.2021 року у призначенні пенсії за віком позивачу відмовлено, посилаючись на відсутність у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії, оскільки період роботи за записом трудової книжки з 29.05.1985 по 31.12.2000, завірений печаткою УРСР. На переконання

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII).

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

При цьому, статтею 56 Закону №1788-XII до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Суд звертає увагу на те, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Проаналізувавши зазначені норми законодавства, можна дійти до висновку, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності трудового стажу не менше 28 років 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року.

Згідно із частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (ч. 3 ст.44 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 року № 13-1 (далі Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію (п. 2.23 Порядку № 22-1).

Статтею 82 Закону №1788-XII передбачено, що повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку 60 років, а тому, право на призначення пенсії за віком у позивача виникло за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії позивачу, посилався на відсутність страхового стажу, оскільки період роботи за записом трудової книжки з 29.05.1985 по 31.12.2000, завірений печаткою УРСР.

Відповідно до запису №5 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , судом встановлено трудову діяльність позивача у спірний період - з 29.05.1985 по 31.12.2000 шофером електромонтером 4-го розряду Мостиського «Райсільгоспенерго».

Вказані записи виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності до дати, завірені підписом та печаткою роботодавця.

Тобто, всі необхідні записи про роботу у спірний період у трудовій книжці наявні.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Твердження відповідача про те, що період роботи з 29.05.1985 по 31.12.2000 зарахувати до страхового стажу неможливо в зв`язку з тим, що період роботи в даній організації завірено печаткою УРСР, не можуть бути визнані обґрунтованими.

Зокрема, постанова Верховної Ради України від 11.05.1992 р. "Про заходи щодо забезпечення виконання вимог дозвільної системи" № 2318-XII та Інструкція про порядок видачі дозволів на виготовлення печаток і штампів", затверджена наказом МВС України від 18.10.1993 р. № 643 не містять положень про не чинність фактично існуючих печаток та штампів та про обов`язок їх заміни.

На думку суду, та обставина, що підприємство не змінило свою печатку новою після припинення СРСР, не робить документи, які засвідчені нею, недостовірними.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботу, та ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження його трудового стажу.

Таким чином, суд приходить до висновку відмова відповідача щодо зарахування спірного періоду є протиправною, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у спірні періоди, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

А тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу роботи позивача, у зв`язку з чим загальний розмір страхового стажу позивача становить більш ніж 28 років, що достатньо для призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на вважає за необхідне визнати протиправним і скасувати рішення №88 від 29.12.2021 року про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивачу спірний період з 29.05.1985 року по 31.12.2000 року та призначити пенсію з 27.10.2021 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи зазначені норми, суд вважає, що позивачу слід призначити пенсію з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку - з 27.10.2021 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Головного управління ПФУ у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком позивачу, то така не підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено протиправних дій відповідача1, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії за віком прийнято Головним управлінням ПФУ в Київській області.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення частково.

Щодо питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Отже, відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 992,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Львівській області

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським бюро «Сталевич» укладено Договір про надання правничої допомоги №1/а від 17.01.2022 року.

Згідно з пунктом 1.1, цього договору адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в т.ч. за окремими дорученнями Клієнта.

Відповідно до п. 3.1 Договору, вартість робіт (послуг) по договору визначається на основі актів здачі прийняття виконаних робіт (послуг) в залежності від обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з розрахунку оплати 1000,00 грн. за 1 годину робочого часу.

Приписами частини 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До позовної заяви адвокатом долучено попередній розрахунок витрат та копію квитанції до прибуткового касового ордеру №13 від 24.01.2022 року на суму 5000 грн.

Виходячи із зазначеного, сторони домовилися, що винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту в даній справі здійснюється за плату відповідно до домовленості, і до сплати підлягає гонорар в сумі 5000 грн.

Водночас обов`язок доведення неспівмірності таких витрат законом покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто, у даному випадку, на Головне управління ПФУ у Львівській області та Головне управління ПФУ в Київській області.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

З огляду на викладене та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру таких витрат, керуючись принципом співмірності витрат на правничу допомогу та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за період розгляду справи у співмірності до наданих послуг, на переконання суду, становить 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 94, 139, 241 -246, 262, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Львівській області, Головного управління ПФУ в Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення дій задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Київській області №88 від 29.12.2021 року про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) стаж роботи за період з 29.05.1985 року по 31.12.2000 року в Мостиському «Райсільгоспенерго» та призначити пенсію з 27.10.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська, 40, Київ, 04071; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (вул. Ярославська, 40, Київ, 04071; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) 1000,00 (одну тисячу) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, вул. Митрополита Андрея,10, м. Львів; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ;РНОКПП НОМЕР_2 ) 1000,00 (одну тисячу) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кухар Н.А.