Справа № 405/2938/21
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/2938/21
Провадження №2-а/405/33/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Гаврилюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому адміністративну справу №405/2938/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шаповал Василя Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шаповал В.Л. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 154097 від 20.04.2021 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 20.04.2021 року відносно нього (позивача) відповідачем інспектором Шаповал В.Л. було винесено постанову серії НК №154097 про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., за те, що він 20.04.2021 року керував транспортним засобом, в якого був недостатньо освітлений державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п.п.2.9 в ПДР, та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.4 а ПДР та ст.10 Закону України «Про дорожній рух». Зазначені дії відповідача він (позивач) вважає протиправними, а постанову незаконною, такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для її (постанови) скасування. Вказав, що він (позивач) 20.04.2021 року знаходився у власному транспортному засобі Лада Приора, д.н.з. НОМЕР_1 та близько 00 год. 30 хв. до автомобіля підійшли співробітники патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які повідомили йому, що він вже порушив ПДР, а саме, нібито керував транспортним засобом, в якого був недостатньо освітлений державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив п.п.2.9 в ПДР, на що він заперечив, та сказав, що не рухався на даному транспортному засобі та подякував їм за те, що повідомили йому про можливий недолік, в свою чергу, останні одразу почали вимагати від нього документи, а саме: водійське посвідчення, та на його запитання: «Для чого та з якою метою потрібні зазначені документи?», його почали ображати, постійно підвищували тон, морально тиснули та постійно перебивали, не даючи йому висловити власну думку, після чого за його (позивача) відсутності відповідачем було винесено оскаржувану постанову про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, не розглянувши справу по суті, як того вимагають норми ст.ст.278-280 КУпАП, не ознайомивши його (позивача) з правами, передбаченими ст.268 КУпАП та ст.ст.59, 63 Конституції України. Також позивач зазначив, що згідно з п.2.9в ПДР не існує поняття «недостатньо освітлений», є поняття «неосвітлений ( у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий. Також позивач зазначив, що при відсутності будь-яких доказів його (позивача) вини, відповідач порушив вимоги ст.252 КУпАП, не розглянувши в сукупності докази, та виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності без будь-якого розгляду справи та вивчення доказів. На підставі зазначеного, позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 27 квітня 2021 року зазначений позов ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків адміністративного позову та запропоновано позивачу в установлений судом строк сплатити судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Ухвалою суду від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом в судове засідання учасників справи.

Від відповідача інспектора взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Шаповала В.Л. до суду надійшов відзив на адміністративний позов, зареєстрований в суді 03.09.2021 року за вх. №21254, в якому (відзиві) відповідач зазначив, що 20.04.2021 року о 00 год. 49 хв. під час несення служби на закріпленому квадраті патрулювання екіпажем ним спільно з напарником було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху, а саме: гр. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 217130, д.н.з. НОМЕР_1 , з неосвітленим номерним знаком та під час перевірки документів водій відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальеності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.2.4 «а» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. При цьому, доказом вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення у відповідності до вимог ст.251 КУпАП є відеозапис з портативного відеореєстратора, що був здійснений відповідно до вимог наказу МВС України від 18.12.2018 року №1026 та ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», однак, за плином часу, вказаний відеозапис був видалений із серверу для зберігання відеозаписів МВС України відповідно до вимог п.1 ч.3 Р.VIII «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026. В свою чергу, на підтвердження правомірності зупинки ТЗ під керуванням позивача в якості доказу, до матеріалів справи додається факт керування ОСОБА_1 та порушення ним п.п.2.9 в ПДР та безпосередньо його зупинка на вимогу працівників поліції. Після зупинки транспортного засобу, під час здійснення перевірки документів відповідно до вимог п.2.4 ПДР, водій відмовився надати поліцейському для перевірки документи, визначені п.п.2.1 ПДР, а саме: посвідчення водія, реєстраційний документ на ТЗ, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, аргументуючи це тим, що він не рухався на ТЗ, а відтак, в працівників поліції відсутні підстави для перевірки документів. В свою чергу, Верховний Суд у своєму рішенні по справі №127/1283/17 від 25.09.2019 року наголосив, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли інші факти порушення ПДР України не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Те, що позивач не згоден з діями поліцейських, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 30 січня 2019 року по справі №464/1470/17 та постанові ВС від 18.04.2018 по справі №682/2232/16-а. Окрім того, зазначено, що позивач був неодноразово попереджений, що у відповідності до чинного законодавства особа повинна мати при собі, та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського вищезазначені документи, оскільки їх непред`явлення працівникові поліції являє собою склад адміністративного правопорушення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП. Позивачу було повідомлено про суть скоєного ним правопорушення та роз`яснено його права, передбачені ст.ст.268, 307, 308 КУпАП. Розгляд справи відбувся на місці у відповідності до норм ст.ст. 251, 252, 268 КУпАП. Постанова складена у відповідності до вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП уповноваженою особою при виконанні службових обов`язків відповідно до інструкцій МВС та законодавства України. З огляду на зазначене, відсутні підстави для скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого її слід залишити в силі. Окрім того, доводи позивача, наведені в позовній заяві, є безпідставними, необґрунтованими, не доводять його невинуватість та незаконність дій та винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, з огляду на що судом мають бути відхилені, а у задоволенні позовних вимог позивачу має бути відмовлено.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у справі матеріалами, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.04.2021 року інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Шаповалом В.Л. винесено постанову серії НК № 154097 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 20.04.2021 року о 00 год. 49 хв. в м. Кропивницький по вул. Нижня П`ятихатська, 20А, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 217130, номерний знак НОМЕР_1 , в якого був недостатньо освітлений державний номерний знак в темну пору доби, чим порушив вимоги п.п.2.9 в ПДР та не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.4.а ПДР та ст.10 Закону України «Про дорожній рух» та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного відповідачем інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Шаповалом В.Л. як суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови серії НК № 154097 від 20.04.2021 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону «Про Національну поліцію», поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР учасниками дорожнього руху та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.п.а п.2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, серед іншого, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.п.а п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху . При цьому, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 32 цього Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Зміст постанови серії НК № 154097 від 20.04.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, яка є предметом оскарження, свідчить про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення відповідачем було інкриміновано ОСОБА_1 , що останній не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському, прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП можливе за наявності факту адміністративного правопорушення, яке стало підставою для законної вимоги поліцейського про пред`явлення документів, визначених п. 2.1 ПДР України та їх непред`явлення винною особою, що підтверджено належними доказами.

Крім того, те, що водій не згоден з діями поліцейського не звільняє його від обов`язку виконати законні вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 464/1470/17 та від 18.04.2018 року у справі № 682/2232/16-а.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, окремо слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС Україниу справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи оцінку належності і допустимості наданим відповідачем в якості доказу відео-файлу, який міститься на цифровому носії інформації DVD-R диску, позначеному написом «Ю/ ОСОБА_1 », судом відзначається, що зазначений файл містить запис з реєстратора службового автомобіля, на якому (записі) зафіксовано лише рух транспортного засобу та його зупинка, при цьому, безпосередньо особу, яка керувала транспортним засобом, номерні знаки транспортного засобу на відео не зафіксовано, крім того, на відео жодним чином не зафіксовано як факт порушення вимог п.2.9 в ПДР, так і факт відмови позивача ОСОБА_1 на вимогу поліцейського пред`явити для перевірки документ посвідчення водія.

З огляду на зазначене, судом не встановлено, з яких саме міркувань виходив відповідач інспектор взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Шаповал В.Л, визнаючи позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та у порушенні ним (позивачем) вимог п.2.4а Правил дорожнього руху, яким передбачено обов`язок водія механічного транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського документи, визначені п. 2.1 ПДР України, а так само встановлюючи достатність підстав вважати, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення порушення вимог ПДР, яке стало підставою для вимоги відповідача про пред`явлення вказаного документа у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі чого та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відповідачем відносно нього постанови і накладення адміністративного стягнення за відсутності в його діях складу зазначеного адміністративного правопорушення, оскільки відповідач не довів суду, шляхом подання належних та допустимих доказів, порушення ним (позивачем) як п.п.2.9 в ПДР, за яким, до того ж, не існує зазначеного в постанові відповідача такого поняття як «недостатньо освітлений», так і порушення позивачем вимог п.2.4 а ПДР.

Крім того, судом відзначається, що оскаржувана постанова серії НК № 154097 від 20.04.2021 року не містить посилання на інші докази (пояснення свідків, речові докази, показання технічних приладів чи технічних засобів тощо) за результатами оцінки яких відповідач встановив порушення вимог п.п. 2.9в та 2.4а Правил дорожньогоруху та прийшов до висновку про наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та винність ОСОБА_1 в його (адміністративному правопорушенні) вчиненні, що в свою чергу об`єктивно позбавляє суд можливості належним чином дослідити докази по справі про адміністративні правопорушення в разі їх наявності та надати їм відповідну правову оцінку на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

При цьому, судом відзначається,що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення позивачем такого порушення, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що постанова серії НК № 154097 від 20.04.2021 року в справі про адміністративне правопорушення, винесена суб`єктом владних повноважень - інспектором взводу № 2 роти 2 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП Шаповалом В.Л., не містить достатніх та беззаперечних доказів порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п.п.2.9 в та 2.4 а Правил дорожнього руху, та, як наслідок, вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, більш того, вина позивача не підтверджується будь-якими іншими, передбаченими процесуальним законом доказами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, на підставі чого позов підлягає задоволенню, у зв`язку з чим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 154097 від 20.04.2021 року відносно ОСОБА_1 , як така, що винесена суб`єктом владних повноважень в порушення вимог ст.ст. 245, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Також, відповідно до вимог ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.245, 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шаповал Василя Леонідовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 154097 від 20.04.2021 року, винесену інспектором взводу № 2 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шаповал Василем Леонідовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.4 а) Правил дорожньогоруху та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі Управління патрульної поліції у Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції (вул. Юрія Бутусова, буд. 22-Б, м. Кропивницький, 25030) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 295 КАС України.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова