Справа № 260/1433/21
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 рокуСправа № 260/1433/21 пров. № А/857/724/22 А/857/4668/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, провадження в якій відкрито за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року та додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року (суддя Іванчулинець Д.В., м.Ужгород, повний текст складено 29 листопада 2021 року, 17 січня 2022 року відповідно), -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТрансКом»(далі ТОВ) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі Головне управління) в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.04.2018 № (далі ППР).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління на користь ТОВ сплачені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13024 грн.

Не погодившись із ухваленими судовими рішеннями, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить такі скасувати та відмовити у задоволені позову і вимозі про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи вказує, що судом першої інстанції не враховано посилання відповідача на абзац 10 пункту 52-2 підрозділу 10 Податкового кодексу України (далі ПК), яким встановлено, що на період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця включно, в якому завершується дія карантину встановленого Кабінетом Міністрів України (далі КМУ) та всій території України зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. Зазначає, що Законами України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 №466-IX та «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб підприємців» від 14.07.2020 №786-IX (далі Закон №№466-IX, 786-IX відповідно) чітко закріплено, що пункт 73 підрозділу 2 розділу XX ПК підлягає застосуванню до штрафів нарахованих платником податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом №466-IX. Вказує, що штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних нарахований контролюючим органом 16.03.2020, перерахунок на підставі пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ ПК зроблений 08.02.2021 в межах строків позовної давності. Також зазначає, що ціна позову становить 5737,06 грн, тоді як ТОВ заявляє про відшкодування втрат на правничу допомогу в розмірі 13424 грн, що є неспівмірним з ціною позову та складністю справи.

Позивач у відзивах на апеляційну скаргу, заперечує вимоги такої, вважає судове рішення, законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Крім того, позивачем також подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу понесених в суді апеляційної інстанції у розмірі 4400 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга на рішення суду задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу на додаткове рішення слід задовольнити частково з таких міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач приймаючи оскаржуване ППР діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного застосування до ТОВ фінансових санкцій у вигляді штрафу.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Ухвалюючи додаткове судове рішення, суд першої інстанції виходив з фактичної обґрунтованості заявлених до відшкодування судових витрат та їх співмірності з обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

Вказані висновки суду є дещо помилковими з огляду на наступне.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ТОВ з 11.01.1996 перебуває на обліку в контролюючому органі, як платник податків, основний вид діяльності КВЕД 61.20 діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку.

Головним управлінням у період з 17.02.2020 проведено камеральну перевірку ТОВ щодо дотримання встановлених законодавством строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість (далі ПДВ) та своєчасної сплати ПДВ, за результатами якої складено акт від 17.02.2020 №667/04-01/701/20463771 (далі Акт; т.1 а.с.34-45).

Проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог, зокрема пункту 201.10 статті 201 ПК, що виразилось затримці реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних до 15 календарних днів на суму ПДВ 53174.91 грн, від 16 до 30 днів на суму ПДВ 20796,85 грн, від 31 до 60 календарних днів на суму ПДВ 17378,45 грн, від 61 до 365 днів на суму ПДВ 1188,32 грн та пункту 203.2 статті 203 розділу V ПК у вигляді порушення встановленого строку сплати суми грошового зобов`язання з ПДВ.До позивача застосовано штрафні санкції, загальна сума штрафу становить 14890,98 грн.

Головним управлінням 16.03.2020 на підставі Акта прийнято ППР:

№4 яким позивачу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на 15 календарних днів і менше, застосовано штраф у розмірі 10 % у сумі 5042,73 грн; від 16 до 30 календарних днів штраф в розмірі 20% у сумі 4159,37 грн; від 31 до 60 календарних днів штраф в розмірі 30 % у сумі 5213,56 грн; від 61 до 365 календарних днів штраф у розмірі 475,32 грн;

№ яким позивачу за затримку 8 календарних днів сплати грошового зобов`язання з ПДВ застосовано штраф у розмірі 521,70 грн (далі ППР №№5565; 5575).

Не погоджуючись із вказаними ППР ТОВ оскаржилотакі в судовому порядку.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі №260/2594/20. Визнано протиправним та скасовано ППР №5565. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року щодо відмовлених позовних вимог про скасування ППР №5575 в частині застосування штрафу у сумі 516,14 гривень скасовано та прийнято постанову, якою позов в цій частині задоволено. Визнано протиправним та скасовано ППР №5575 в частині застосування штрафу у сумі 516,14 гривень. В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року залишено без змін.

16.02.2021 ТОВ отримало лист, яким Головне управління повідомило, що відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК ППР №5565 скасоване контролюючим органом та винесено нове спірне у цій справі ППР, яким до позивача яким застосовано штраф на загальну суму 5737,06 грн за затримку реєстрації ПН в ЄРПН.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 29.12.2010 №1246 затверджено «Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (далі Порядок №1246), в якому визначено , що:

податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації;

операційний день - частина дня, протягом якої здійснюються прийняття від платників податку податкових накладних та/або розрахунків коригування та реєстрація або зупинення реєстрації.

Операційний день триває в робочі дні з 8-ї до 20-ї години. Технічне обслуговування та регламентні роботи, що потребують зупинки Реєстру, не проводяться протягом операційного дня, крім аварійних випадків. Якщо 15 число або останній день місяця припадають на вихідний, святковий або неробочий день, такий день вважається операційним днем.

Після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

- відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

- чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

- наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

- наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

- наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

- факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

- наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

- дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.( п.12)

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція)( пункт 13).

Квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС( пункт 14)

У квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

Якщо платником податку надіслано для реєстрації кілька примірників однієї податкової накладної та/або розрахунку коригування, зареєстрованими вважаються податкова накладна та/або розрахунок коригування, відомості яких внесені до Реєстру, та платнику податку надіслана відповідна квитанція.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку.

На момент прийняття у встановленому порядку рішення про реєстрацію або відмову у реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування щодо таких податкової накладної та/або розрахунку коригування проводяться перевірки, визначені пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого).

За результатами таких перевірок формується квитанція про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування, яка надсилається платнику податку разом з відповідним рішенням.

Квитанція про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування, щодо яких прийнято рішення про їх реєстрацію, одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (пункти 15-18)..

Статтею 120-1 ПК встановлено,що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Стаття 120-1 ПК встановлює наступне правило:

відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування.

Оскільки спірні податкові накладні не підлягали наданню отримувачу(покупцю), то застосування штрафних санкцій в даному випадку до позивача також є неправомірним.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами господарювання та ДПС визначає «Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами», затверджений наказом Міністерства фінансів України (далі Мінфін) від 06.06.2017 №557 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 03.08.2017 за № 959/30827; далі - Порядок №557).

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 вказаного Порядку №557 у разі якщо адресатом є контролюючий орган, після надходження електронного документа здійснюється його автоматизована перевірка. Автоматизована перевірка здійснюється у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо електронний документ надійшов після закінчення операційного дня або за 1 годину до його закінчення. Перша квитанція (електронне повідомлення, що формується у затвердженому в установленому законодавством порядку форматі (стандарті) програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання електронного документа в момент його отримання) надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

Операційний день, згідно з положеннями пункту 2 Порядку №557, визначений як частина дня, протягом якої за наявності технічної можливості здійснюється електронний документообіг. При цьому конкретні часові межі операційного дня цим Порядком не визначені. На відміну від цього пунктом 3 Порядку №1246 встановлено, що операційний день в робочі дні триває з 8 до 20-ї години. Така тривалість операційного дня застосовується в цілях статті 201 ПК як встановлена спеціальною нормою, що регулює порядок направлення електронного документа - податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) до ДФС для реєстрації в ЄРПН.

Відповідно до абзацу тринадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Текстове викладення цієї норми не дає підстав для її неоднозначного тлумачення безвідносно до змісту норм Порядку №577, як підзаконного акта, які не можуть застосовуватися з огляду на те, що колізія між нормами актів неоднакової юридичної сили вирішується на користь акта вищої юридичної сили.

Враховуючи викладене, з урахуванням встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність ППР, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень приймаючи зазначений акт індивідуальної дії діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що призвело до безпідставного застосування до товариства фінансових санкцій у вигляді штрафу.

Дана позиція також висловлена Верховним Судом 12 липня 2019 року у справі №0940/1600/18.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо підстав для стягнення судових витрат згідно додаткового рішення та витрат заявлених представником позивача у зв`язку з розглядом справи в суду апеляційної інстанції, то необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом частин першої, третьої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).

Згідно частини третьої статті 134 КАС розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У частині шостій та сьомій статті 134 КАС передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 КАС слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В підтвердження понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, позивачем надано до суду:

договір про надання послуг від20.01.2020 №ТК-2 (далі Договір);

акти здачі-приймання наданих послуг за Договором від 27.04.2021, 22.06.2021, 31.08.2021, 01.10.2021, 22.10.2021;

платіжні доручення від 06.05.2021 №537 на суму 4400 грн, рахунок фактура від 27.04.2021 №137 на суму 2400 грн, платіжне доручення від 08.10.2021 №665 на суму 2400 грн, від 22.10.2021 №374 на суму 3824 грн, рахунок-фактура від 31.08.2021 №165, 01.10.2021 №170, 22.10.2021 №174.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 134 КАС розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Апеляційний суд також враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.

У цій справі відповідач заявляв клопотання про зменшення судових витрат у зв`язку з неспівмірністю розміру заявлених судових витрат з ціною позову. ТОВ просило стягнути 13424 грн, тоді як ціна позову становить 5737 грн.

Водночас, суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду, що наведені у постанові від 14 липня 2020 року у справі № 809/1466/15 згідно якими суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на вищезазначене, враховуючи категорію та складність справи, а також значення справи для сторін, час затрачений адвокатом під час участі в судових засіданнях, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми судових витрат понесених позивачем в суді першої інстанції з 13024 грн на суму 3024 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд із наведених вище критеріїв співмірності судових витрат вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача 1000 грн понесених судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 року без змін.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області задовольнити частково.

Додаткове рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень скасувати, а в решті додаткове рішення залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України в Закарпатській області (ЄДРПОУ ВП: 44106694) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТрансКом» () судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 (одну тисячу) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 9 травня 2022 року.