Справа № 280/5866/21
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 травня 2022 року Справа № 280/5866/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б)

про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

09.07.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач або Управління), в якій позивач просить суд:

визнати дії та рішення відповідача, повідомлені в листах від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835, від 29.03.2021 №0800-0202-8/22761, стосовно відмови у призначенні пенсії позивачу, та бездіяльність відповідача, щодо не призначення пенсії позивачу - протиправними, скасувати їх та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30.12.2020 (з дати першого звернення за призначенням пенсії) та здійснювати виплату пенсії на вказаний нею банківський рахунок, з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

стягнути з відповідача кошти в сумі 100 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією та бездіяльністю, в результаті яких відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є громадянкою України, яка виїхала до Держави Ізраїль на постійне місце проживання. Вказує, що досягши віку 68 років і маючи страховий стаж орієнтовно 30 років, позивач має право на призначення пенсії за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). У грудні 2020 року представник позивача, який діє на підставі ордеру та довіреності, звернувся через електронний кабінет Порталу електронних послуг Пенсійного фонду України до відповідача з особистою заявою позивача про призначення пенсії, засвідченою нотаріально в державі Ізраїль та легалізованою печаткою апостиль у відповідності до Гаазької Конвенції. У відповідь відповідач повідомив про необхідність подачі ОСОБА_1 заяви відповідного зразка, паспорта громадянина України та оригіналів необхідних документів, визначених законодавством. У березні 2021 року представник позивача звернувся особисто до відповідача з відповідними документами, які раніше направлялись відповідачу, однак Управління надало відповідь аналогічного змісту. Позивач вважає, що рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні пенсії є протиправними та суперечать чинному законодавству. Також зазначає, що має право на індексацію, компенсацію втрати частини доходів та стягнення з відповідача моральної шкоди. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №280/5866/21; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав, надав письмовий відзив (вх. від 05.08.2021 №44696), відповідно до якого у зв`язку із тим, що у грудні 2020 року позивач не звернулась особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, а також тим, що надано заяву про призначення пенсії не відповідного зразка, та не надано паспорт громадянина України та оригінали необхідних документів, визначених Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), та Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (далі - Порядок №1596), зазначені документи розглядались в рамках Закону України «Про звернення громадян». Про результати розгляду заяви представника позивача повідомлено листом від 13.01.2021, згядно якого після звернення ОСОБА_1 із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання нею оригіналів необхідних документів можливо буде повернутися до питання призначення пенсії. Крім того, повідомлено, що користувачу, який авторизувався на вебпорталі за допомогою електронного цифрового підпису, надається можливість заповнити заяву на призначення пенсії, підписати її ЕЦП та надіслати до підсистеми «Звернення» з прикріпленням сканованих копій з оригіналів всіх необхідних документів. Щодо наданих документів у березні 2021 року представнику позивача роз`яснено, що після звернення ОСОБА_1 із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів можливо буде повернутися до питання призначення пенсії. Звертає увагу, що позивачем в обох випадках порушені норми Порядку №22-1 та Порядку №1596 щодо надання до Управління відповідних документів для призначення пенсії. Крім того, вважає, що підстави для проведення індексації та компенсації втрати частини доходів відсутні, оскільки позивач на території України пенсії ще не отримувала. Також відсутні підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факт заподіяння їй такої шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити.

18.08.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх. 47172), в якій він заперечує проти доводів відповідача та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

30.12.2020 адвокат Вадим Меламед звернувся до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком громадянці України ОСОБА_1 , місцем проживання якої є Держава Ізраїль. В якості додатків до поданої заяви визначено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІПН ОСОБА_1 , трудова книжка ОСОБА_1 , свідоцтво про одруження ОСОБА_1 , довідки від 18.12.2020 №16-7.7-4673 та №№16-7.7-4674, видані Управлінням соціального захисту населення Новокопської районної державної адміністрації Луганської області, ордер про надання правової допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Листом від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835 Управління повідомило, що згідно з Порядком №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу Пенсійного фонду України. З посиланням на пункт 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503/ХІІ, повідомлено, що документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України. Відповідно до пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією, повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Також для призначення пенсії подаються оригінали наступних документів: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, документи про стаж, довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000 (за бажанням), документи, які засвідчують особливий статус (за наявності), фото для виготовлення пенсійного посвідчення. Крім цього, відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою встановленого зразка (додаток 3). Пунктом 10 Порядку №1596 визначено, що заява встановленої форми про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду України від установи уповноваженого банку. Цим же пунктом Порядку №1596 передбачено, що такі заяви приймаються органом Пенсійного фонду України за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку. Заявник звернувся із заявою в рамках Закону України «Про звернення громадян» та надав копії наступних документів: паспорта громадянина України для виїзду за кордон, документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудової книжки, свідоцтва про одруження, архівних довідок від 18.12.2020 №16-7.7-4673 та №№16-7.7-4674 та скановані копії заяви про призначення пенсії від 30.12.2020, посвідчення адвоката та ордера. Отже, враховуючи вищезазначене, після звернення ОСОБА_1 із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Порядком №1596, можливо буде повернутися до питання призначення пенсії. Додатково повідомлено, що користувачу, який авторизувався на вебпорталі за допомогою електронного цифрового підпису, надається можливість заповнити заяву на призначення пенсії, підписати її ЕЦП та надіслати до підсистеми «Звернення» з прикріпленням сканованих копій з оригіналів всіх необхідних документів. Для цього призначено пункт меню особистого кабінету користувача «Заява на призначення пенсії» (для користувачів, які не є пенсіонерами).

19.03.2021 представник позивача Алексєєв М.С. звернувся до Управління із заявою «Про призначення пенсії ОСОБА_1 », у якій просив призначити пенсію позивачу відповідно до вказаного в її заяві. В якості додатків до заяви визначено: довіреність на представників (оригінал для ознайомлення та копія); паспорт громадянина України для виїзду за кордон (оригінал для ознайомлення та копія); ІПН (оригінал для ознайомлення та копія); трудова книжка (оригінал для ознаймомлення та копія); свідоцтво про одруження (оригінал для ознайомлення та копія); довідка від 18.12.2020 №16-7.7-4673, видана Управлінням соціального захисту населення Новокопської районної державної адміністрації Луганської області (оригінал); довідка від 18.12.2020 №16-7.7-4674, видана Управлінням соціального захисту населення Новокопської районної державної адміністрації Луганської області (оригінал); довідка від 15.01.2021 №3/Д/16-31-11-27, видана Головним управлінням ДПС у Полтавській області (оригінал); довідка від 15.01.2021 №22/10/16-31-10-02-12, видана Головним управлінням ДПС у Полтавській області (оригінал); особиста заява про призначення пенсії (оригінал).

Листом від 29.03.2021 №0800-0202-8/22761 Управління надало відповідь, аналогічну за змістом листу від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно зі статтею 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульована Порядком №22-1.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку №22-1 (тут та надалі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

За положеннями пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу);

3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи:

6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

За положеннями пункту 2.9 Порядку №22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з пункту 3.3 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, надає:

роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій;

у разі необхідності - бланки документів;

допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу І цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії;

у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відповідно до положень пункту 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

Як встановлено судом, за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 від 30.12.2020, поданої адвокатом Вадимом Меламедом через вебпортал Пенсійного фонду України, Управління листом від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835 роз`яснило заявнику про недотримання вимог Порядку №22-1 та Порядку №1596 щодо подачі заяви про призначення пенсії та необхідних документів для призначення пенсії, та повідомило, що після звернення ОСОБА_1 із заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України, та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1596, можливо буде повернутися до питання призначення пенсії. Додатково роз`яснено порядок подачі заяви на призначення пенсії через вебпортал Пенсійного фонду України.

Так, з матеріалів справи слідує, що заявником через портал електронних послуг Пенсійного фонду України подано скановану копію заяви про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 від 30.12.2020, підписану адвокатом Вадимом Меламедом, а заповнено форму заяви у відповідному розділі вебпорталу.

При цьому, при зверненні з вищевказаною заявою не дотримані положення пункту 1.1 Порядку 22-1 щодо подання заяви про призначення пенсії заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, оскільки разом із заявою про призначення пенсії надано ордер на надання правничої допомоги, а не нотаріально посвідчену довіреність.

Суд зазначає, що чинне законодавство не передбачає звернення до органу, що призначає пенсію, із заявою про призначення пенсії через представника, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги.

Суд зазначає, що особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, проте реалізація такого права повинна здійснюватися у встановленому національним законодавством порядку, визначеному, зокрема, у Законі №1058-IV і затвердженому на виконання його положень Порядку №22-1.

Оскільки позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, то подані 30.12.2020 документи розглянуті відповідачем в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», з наданням відповіді та роз`ясненням вимог законодавства, що оформлено листом від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835.

Таким чином, суд доходить до висновку, що при розгляді заяви від 30.12.2020 та наданні відповіді за наслідками її розгляду відповідач діяв у межах наданих йому законом повноважень, зокрема у відповідності до пункту 3.3 Порядку №22-1.

Разом із тим, як встановлено судом, 19.03.2021 представник позивача Алексєєв М.С. особисто звернувся до Управління із заявою «Про призначення пенсії ОСОБА_1 », до якої додав пакет документів та заяву про призначення пенсії за віком від 23.10.2021, підписану позивачем.

За наслідками розгляду заяви та доданих до неї документів листом від 29.03.2021 №0800-0202-8/22761 Управління надало позивачу відповідь, аналогічну за змістом листу від 13.01.2021 №0800-0202-8/1835, та повідомило, що після звернення ОСОБА_1 з заявою відповідного зразка, паспортом громадянина України, та надання оригіналів необхідних документів, визначених Порядком №22-1 та Постановою №1596, можливо буде повернутися до питання призначення пенсії. У листі, крім іншого, зазначено, що представник позивача звернувся до суду із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, та звертає увагу, що надана 19.03.2021 Управлінню заява про призначення пенсії за віком підписана ОСОБА_1 та за своїм змістом відповідає затвердженій Порядком №22-1 формі заяви про призначення пенсії.

Таким чином, відповідач, отримавши заяву представника позивача «Про призначення пенсії ОСОБА_1 », заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та додані до звернення документів всупереч пункту 4.2 Порядку № 22-1 не прийняв відповідного рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії, а безпідставно розглянув таку заяву у порядку Закону України «Про звернення громадян», чим порушив права та законні інтереси позивача.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.06.2020 у справі №265/4170/17, від 09.09.2021 у справі №160/12588/19.

Суд зауважує, що з аналізу наведених вище норм чинного законодавства слідує певний, законодавчо визначений, порядок призначення пенсій, який передбачає звернення особи, яка вважає наявним у себе права на призначення певного виду пенсії, з заявою за формою, встановленою чинним законодавством, та доданням підтверджуючих документів, за результатами розгляду яких орган Пенсійного фонду або витребує у заявника додаткові документи, або приймає одне з рішень: призначає чи відмовляє у призначенні пенсії.

У разі не відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства або у разі їх недостатності, відповідач в силу вимог положень 4.2 Порядку №22-1 не був позбавлений можливості витребувати вказані документи, однак прийнявши заяву про призначення пенсії встановленої форми, у відповідача виник обов`язок щодо прийняття одного з рішень, передбаченого Порядком №21-1, про призначення або відмову у призначенні пенсії, а не надання роз`яснень в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведених обставин суд вважає за необхідне скористатися правом, наданим частиною 2 статті 9 КАС України, та частково задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, поданої 19.03.2021, та зобов`язання відповідача прийняти рішення за наслідками розгляду вказаної заяви.

Водночас, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в іншій частині, оскільки судом встановлено, що відповідачем рішення про призначення/відмову у призначенні пенсії позивачу не приймалось, тобто фактично заява позивача про призначення пенсії по суті розглянутою не була, а суд за встановлених у цій справі обставин не має права підміняти собою уповноважений орган та приймати замість нього відповідне управлінське рішення.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 78 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.11.2019 у справі №818/1430/17 та у постанові від 18.06.2020 у справі №339/183/16-а, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, що, виходячи зі змісту наведених правових приписів, зумовлює відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження наданими до матеріалів справи письмовими доказами, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії за віком, поданої 19.03.2021 представником Алексєєвим Максимом Сергійовичем .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ) прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про призначення пенсії за віком, поданої 19.03.2021 представником Алексєєвим Максимом Сергійовичем ..

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 158-Б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 10.05.2022.

Суддя Ю.П. Бойченко