Справа № 380/1952/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року справа №380/1952/22

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

секретар судового засідання Ізьо М.І.

за участю:

представника позивача - Завади Т.Р.

представника відповідача Тістечка Ю.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР - АГРОТЕХ» (80523, Львівська обл., Буський р-н, село Тур`я, вул.Центральна, будинок 1А,) до Львівської митниці (79000, Львівська обл., місто Львів, вул. Костюшка Т., будинок 1,) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР - АГРОТЕХ» до Львівської митниці, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 року;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримані ним податкові повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 року та №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 року є необґрунтованими та безпідставними, такими, що порушують принцип «non bis in idem». Позивач стверджує, що приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення за формою «Р» №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 не враховує наявність встановлених судами обставин непереборної сили, та приходить до висновку про нецільове використання ввезеного транспортного засобу оприскувача самохідного марки John Deere, модель 4830, номер кузова: S/N НОМЕР_1 , що був у використанні, 2014 року випуску з порушенням правил митного «режиму тимчасового ввезення» та нараховує податкове зобов`язання щодо сплати мита на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання (код 15010100). А також не враховує відсутність умислу у діях Позивача внаслідок настання форс-мажорних обставин. Щодо податкового повідомлення-рішення за формою «Р» №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 року вказує, що відповідач не враховує ключових обставин справи, які були встановлені судами у попередніх справах, учасниками яких були директор позивача та відповідач; у податковому повідомлені-рішенні не міститься відомостей, передбачених чинним законодавством, зокрема відомостей щодо періоду фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення. А тому позивач приходить до переконання, що дії відповідача щодо надання податкового повідомлення-рішення не відповідають критерію законності та обґрунтованості, що передбачені ч. 2 ст. 2 КАС України, не відповідають актам законодавства.

Відповідач у встановлений законом строк надав відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що митним органом було обґрунтовано та правомірно нараховано суми збільшення податкових зобов`язань, а позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. У зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. На підтвердження власних аргументів зазначає, що Позивач порушив митний режим тимчасове ввезення; ним не було продовжено митний режим тимчасове ввезення та не повідомлено митний орган про настання обставин непереборної сили; Позивач не долучив сертифікат Торгово-промислової палати України про наявність форс мажорних обставин. Звертає увагу суду, що встановлення факту запровадження карантину на території України не містить преюдиції про розгляді даної справи, а також наголошує, що в жодному нормативному документі відсутні обмеження у здійсненні міжнародних вантажних перевезень.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, у якій із доводами та міркуваннями відповідача не погодився, вказав, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення ґрунтуються на акті перевірки, що не враховує ключових обставин справи, зокрема наявність обставин непереборної сили, що унеможливили виконання обов`язку реекспорту для дотримання умов митного режиму тимчасового ввезення. Наявність таких обставин встановлені попередніми рішеннями у справах з аналогічним суб`єктним складом. Такі обставини мають преюдиційний характер та свідчать про те, що на час дії таких обставин строк митного режиму тимчасового ввезення був зупинений а у діяннях позивача відсутній будь який умисел, що виключає можливість притягнення до фінансової відповідальності.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17 лютого 2022 року о 08:45 год.

Протокольною хвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник Відповідача проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши доводи представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідач посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Львівської митниці від 15.11.2021 року №335 проведено документальну невиїзну перевірку ТОВ «Стир-Агротех» дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією від 16.01.2019 № UA209140/2019/102945.

Предметом проведеної документальної невиїзної перевірки, проведеної відповідачем з 23.11.2021 по 24.11.2021 (п. 2.1 Акту перевірки) були митні декларації № UA209140/2019/102945, від 16.01.2019, № UA209140/2019,154947 від 27.06.2019; № UA209140/2019/186903 від 01.10.2019; № UA209140/2020/000106 від 02.01.2020 та № UA209140/2020/030386 від 06.04.2020.

На підставі проведеної перевірки відповідач встановив, що позивачем продовжувався строк тимчасового ввезення транспортного засобу оприскувача самохідного марки John Deere, модель 4830, Номер кузова: НОМЕР_2 до 30.06.2020. Від цієї дати позивач не подавав заяв про продовження строку тимчасового ввезення та не сплачував відповідно до частини 4 статті 106 МК України 3% суми митних платежів, які полягали б сплаті у разі продовження строку тимчасового ввезення товару.

Результати проведеної перевірки у відповідності до приписів ст. 354 МК України оформлені Актом перевірки №40/7.4-19/402/69653 від 07.12.2021.

11 січня 2022 року на адресу ТОВ «Стир-Агротех» надійшов лист Львівської митниці (відокремленого підрозділу Державної митної служби України. До листа було додано податкові повідомлення-рішення від 06.01.2022 №0000015/7.4-19, №0000016/7.4-19 з розрахунком штрафних санкцій складені на підставі акта №40/7.4-19/40269653 від 07.12.2021.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.01.2022 №0000015/7.4-19 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» (код: 15010100), загальна сума грошового зобов`язання становить: 51 826, 93 грн (п`ятдесят одна тисяча вісімсот двадцять шість гривень 93 копійки).

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.01.2022 №0000016/7.4-19 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів» (код 14070100), загальна сума грошового зобов`язання становить: 217 673, 10 грн (двісті сімнадцять тисяч шістсот сімдесят три гривні, 10 копійок).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 та №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 протиправними позивач з метою захисту законних прав та інтересів звернувся до адміністративного суду із позовною заявою.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 345 МК України встановлено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи, зокрема, щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування (п. 2 ч. 3 ст. 345 МК України).

Однією із форм документальних перевірок є документальні невиїзні перевірки (ст. 355 МК України), предметом яких є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів (п. 1 ч. 2 ст. 351 МК України).

Податковим зобов`язанням в розумінні положень Податкового кодексу України є сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України. (п. 14.1.156 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях. (п. 54.3.6 ст. 54 ПК України).

Відповідно до ст. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків може бути скасоване у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Суд встановив, що предметом оскарження є два податкових повідомлення-рішення Львівської митниці як контролюючого органу, які позивач вважає незаконними та необґрунтованими, такими що порушують його особисті права та інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 суд з`ясував наступне.

7 грудня 2021 року відповідач здійснив документальну невиїзну перевірку на підставі якої встановлено збільшення податкових зобов`язань ТОВ «СТИР-АГРОТЕХ» як платника податків та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи та склав акт № 40/7.4-19/40269653 від 07.12.2021.

Вказаний акт став підставою для складання податкового повідомлення-рішення за формою «Р» №0000015/7.4-19 від 06.01.2022.

На підставі акта перевірки встановлено порушення Позивачем вимог ч. 7 ст. 106, п. 1 ч. 1 ст. 279, ч. 1, абз. 2 ч. 7 ст. 286, ч. 4 ст. 296 МК України.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 296 МК України до товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, застосовується умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом у порядку, визначеному главою 18 цього Кодексу, що передбачене абз. 1 ч. 7 ст. 286 МК України.

У разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття митним органом митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Згідно з абз. 2 ч. 7 ст. 286 МК України у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування ввізним митом, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі ввізне мито сплачується у порядку, визначеному частиною сьомою статті 106 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 106 МК України у разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 279 МК України для товарів, на які законом встановлено адвалорні ставки мита, базою оподаткування митом товарів, що переміщуються через митний кордон України, є митна вартість товарів.

На підставі вищезазначених статей податкового та митного законодавства Львівська митниця за результатами здійсненої перевірки прийшла до висновку про те, що Позивачем здійснено порушення митного режиму «тимчасового ввезення» за МД №UA209140/2019/102945 від 19.01.2019, оскільки товар, ввезений на митну територію України не заявлений до митного режиму реекспорт у встановлений строк до 30.06.2020, не поміщений в інший митний режим, що допускається МК України, а також не подано заяву щодо продовження строку тимчасового ввезення товару та не сплачено 3% суми митних платежів які б підлягали сплаті у разі продовження строку тимчасового ввезення товару.

А тому відповідач нарахував збільшення податкового зобов`язання на 41 461, 54 грн.

Окрім цього, відповідач у податковому повідомлені-рішенні посилається на вимоги ст. 123 ПК України, яка передбачає штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми по додаткового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення бюджетного відшкодування або виявлення фактів використання податкових пільг не за цільовим призначенням чи всупереч умовам чи цілям їх надання.

Так, відповідно до положень п. 123.1 та п. 123.2 ст. 123 ПК України умисне вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених, зокрема підпунктом 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Виходячи з таких міркувань відповідач нарахував штрафні санкції у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, що становить 10 365,39 грн.

Водночас позивач проти таких висновків відповідача заперечує, та зазначає, що приймаючи податкове повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 щодо ТОВ «СТИР-АГРОТЕХ» не враховує: (і) невиконання обов`язку щодо реекспорту або поміщення товару в інший митний режим внаслідок настання форс-мажорних обставин; (іі) відсутність умислу у діях Позивача внаслідок настання форс-мажорних обставин, оскільки позивач в силу обставин, що не залежить від його об`єктивної волі.

Відтак, суд вважає за необхідне з`ясувати, чи виконав позивач обов`язок щодо реекспорту товару, або поміщення товару в інший митний режим товару що, перебував у митному режимі «Тимчасове ввезення»; та чи не перешкоджали виконанню такого обов`язку обставини непереборної сили, що не залежать від нього.

Правове регулювання митного режиму «тимчасового ввезення» врегульоване положеннями глави 18 Митного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ст. 105 та ст. 106 МК України товари та транспортні засоби можуть бути поміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами, або умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами.

У разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення. (ч. 2 ст. 106 МК України).

Строки тимчасового ввезення та порядок їх встановлення для товару та транспортних засобів в режимі «тимчасового ввезення» регулюються статтею 108 МК України.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення.

Відтак, митний режим тимчасового ввезення товару або транспортних засобів передбачає обов`язок щодо реекспорту ввезеного товару до завершення встановленого строку без будь-яких змін. Такий обов`язок має бути виконаний протягом загального строку тривалості митного режиму, що не може перевищувати три роки.

Водночас обов`язки передбачені, митним законодавством можуть не виконуватися у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, що об`єктивно унеможливлюють їх виконання та не залежать від волі особи, на яку такий обов`язок покладено.

Позивач зазначає, що причини невиконання ним обов`язку передбаченого МК України були предметом розгляду справи про порушення митних правил Галицьким районним судом міста Львова у справі № 461/4489/21; Галицьким районним судом міста Львова та Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі № 461/4607/21.

Суд критично дослідив надані позивачем рішення у таких справах та з`ясував, що Галицький районний суд міста Львова у справі № 461/4489/21 вирішував питання щодо оскарження постанови про порушення митних правил № 0638/20900/21 від 27 квітня 2021 року за якою громадянина України ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Стир-Агротех» () визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 4 статті 481 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі дві тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 34 000 гривень.

Вирішуючи вказану справу по суті, суд вказав, що згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року "Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.

Дію карантину було неодноразово продовжено, зокрема, постановою КМУ від 31.10.2020 року №956 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", карантин було продовжено до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) та від 21.04.2021 р. № 405 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» карантин продовжено до 30 червня 2021 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 року №530-ІХдо переліку форс-мажорних обставин, визначених у ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» було включено карантин.

Відповідно до п.1 та п. 2 Розпорядження КМУ від 14 березня 2020 р. № 287-р "Про тимчасове обмеження перетинання державного кордону, спрямоване на запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 00 год. 00 хв. 16 березня 2020 р. до 22 червня 2020 р. було накладено тимчасову заборону на перетинання державного кордону на в`їзд в Україну для іноземців та осіб без громадянства, (крім тих, що мають право на постійне або тимчасове проживання в Україні, є подружжям або дітьми громадян України, працівників іноземних дипломатичних представництв та консульських установ, акредитованих в Україні, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, а також водіїв та членів екіпажів вантажних транспортних засобів, членів екіпажів повітряних, морських і річкових суден, членів поїзних і локомотивних бригад держав, що не обмежують перетинання власного державного кордону такими особами з України).

Таким чином, суд вважає, що у зв`язку із запровадженням карантинних обмежень та встановлення заборон на перетин кордону, в т.ч. і з країнами Європейського Союзу, вивезення оприскувача самохідного марки John Deere, модель 4830, Номер кузова: S/N НОМЕР_1 , що був у використанні, 2014 року випуску, за межі митної території України було неможливим.

Зазначені обставини, вказують на те, що у вказаній справі існують обставини, які передбачені ст.460 МК України, та які є форс-мажорними, тобто такими, що не залежать від волі особи, відносно якої винесено оскаржувану постанову.

До аналогічних висновків прийшов і Галицький районний суд міста Львова у справі № 461/4607/21 зазначивши, що відповідальність у позивача за порушення митних правил за ст. 485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник діяв свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вчинив несплату митних платежів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказаними рішеннями Галицького районного суду та Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справах №461/4489/21, №461/4607/21 встановлено та доведено наявність обставин непереборної сили, які завадили керівнику ТОВ «Стир-Агротех» Микитину В.М. здійснити передбачений нормами Митного кодексу України обов`язок щодо реекспорту або поміщення в інший митний режим товару, що перебуває у митному режимі «тимчасового ввезення».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд дійшов до переконання про доведеність та достовірність обставин непереборної сили, що виникли через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а отже такі обставини не підлягають повторному доказуванню.

Суд звертає увагу, що справи №461/4489/21 та №461/4607/21 розглядалися між Львівською митницею, як правонаступницею Галицької митниці держмитслужби та Микитином Володимиром Миколайовичем як директором ТОВ Стир-Агротех, тобто мають тотожний цій адміністративній справі суб`єктний склад.

Верховний Суд вже неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інституту преюдиції.

Зокрема, у Постанові КАС ВС від 15.10.2019 у справі №813/8801/14 висловлена позиція, що дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин.

На підставі цього суд не погоджується із запереченнями відповідача щодо преюдиційності згаданих рішень, оскільки у них суди не досліджували сам факт можливості (неможливості) завершення ТОВ «Стир-Агротех» митного режиму «тимчасове ввезення» а лише обмежились тлумаченнями норм права.

Правова оцінка суду означає тлумачення судом норм права, його власні висновки щодо застосування норм закону або незастосування норм закону.

Застосування ч. 7 ст. 78 КАС України на яку посилається відповідач має значення тоді, коли сторона спору намагається аргументувати власні доводи та міркування посиланням на рішення судів з іншим предметним та суб`єктним складом справ, зазначаючи позицію судів як правильне застосування норм права. Натомість у даному випадку має місце встановлення обставин справ іншими судами з тим самим суб`єктним складом.

Рішення Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/4489/21 не оскаржувалось та набрало законної сили 09 серпня 2021 року.

Рішення Галицького районного суду міста Львова у справі № 461/4607/21 набрало законної сили 04 жовтня 2021 року внаслідок перегляду справи Восьмим апеляційним адміністративним судом.

Таким чином Львівський окружний адміністративний суд з`ясував, що оскільки за рішеннями судів у інших справах, що набрали законної сили, та у яких брали участь ті самі особи стосовно якої встановлено обставини відсутності умислу у діях директора ТОВ «Стир-Агротех», такий же умисел відсутній і у цій справі в розумінні п. 112.1 та 112.2 ПК України.

Більше того, відповідно до п. 112.8 ст. 112 ПК України 112.8. обставинами, що звільняють від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є, зокрема, вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажору) (п. 112.8.9 ст. 112 ПК України).

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Окрім цього суд відхиляє доводи відповідача щодо обов`язку позивача надати докази настання обставин непереборної сили, зокрема сертифікат Торгово-промислової палати України.

Закон України Про торгово-промислові палати в України доповнено у 2014 році новим механізмом, який дозволяє засвідчити настання форс-мажорних обставин. Водночас така процедура запроваджена для полегшення процедури встановлення певних фактів, зокрема форс мажору, але не передбачає єдиний легальний варіант для встановлення юридичних фактів. Зокрема, можливість встановлення форс-мажорних обставин належить до також до дискреції суду.

Відтак, суд дійшов висновку, що контролюючим органом Львівською митницею при винесені податкового повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 не враховано ключові обставини, зокрема наявність обставин непереборної сили, та відсутність вини у діях позивача.

Суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №0000015/7.4-19 від 06.01.2022 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 суд з`ясував наступне.

На підставі перевірки, проведеної 07.12.2021 року результати якої оформлені актом № 40/7.4-19/40269653 від 07.12.2021 року складено також податкове повідомлення-рішення за формою «Р» №0000016/7.4-19 від 06.01.2022.

На підставі акта перевірки, встановлено порушення Позивачем вимог підпункту в) п. 185.1 ст. 185, п. 187.8 ст. 187, п. 190.1 ст. 190, п. 206.7, 206.16 ст. 206 ПК України.

Згідно із п.п «в» п. 185.1. ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

Відповідно до п. 187.8. ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

У випадках, передбачених статтею 191 цього Кодексу, дата виникнення податкових зобов`язань визначається з урахуванням положень статті 191 цього Кодексу.

Згідно із п. 190.1. ст. 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до п. 206.7. ст. 206 ПК України до операцій із ввезення товарів на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення застосовується умовне повне звільнення від оподаткування або умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України.

Згідно з п. 206.16. ст. 206 ПК України у разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.

Податок на додану вартість є непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПК України.

Відповідно до положень п.п 3 п. 180.1 ст. 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку є, зокрема, будь-яка особа, яка ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України, а також:

особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, які передбачають повне або часткове умовне звільнення від оподаткування, у разі порушення таких митних режимів, встановлених митним законодавством.

Таким чином, здійснюючи перевірку позивача, відповідач прийшов до висновку про порушення вимог митного режиму «тимчасове ввезення», яким передбачалося часткове умовне звільнення від оподаткування податком на додану вартість. А тому у позивача виникло податкове зобов`язання щодо сплати податку на додану вартість із ввезених на територію України товарів (код 14070100) на суму 174 138, 48 грн (сто сімдесят чотири тисячі, сто тридцять вісім гривень 48 копійок).

Податковим зобов`язанням для цілей розділу V цього ПК України є загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом (п. 14.1.1561 ПК України).

Окрім цього, відповідач встановив, що такі дії вчинені позивачем умисно, а тому нарахував штраф в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання, що становить 43 534,62 грн (сорок три тисячі, п`ятсот тридцять чотири гривні, 62 коп).

Водночас підставою виникнення податкового зобов`язання та нарахованого на нього штрафу є переконання відповідача щодо порушення позивачем митного режиму «тимчасове ввезення», зокрема щодо невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів.

Проте суд встановив об`єктивну неможливість виконання обов`язку щодо реекспорту ввезеного транспортного засобу в режимі «тимчасового ввезення» або поміщення його у інший митний режим внаслідок настання форс-мажорних обставин, зокрема через поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Вказані обставини були також встановлені рішенням Галицького районного суду міста Львова від 08 липня 2021 року, що набрало законної сили 09 серпня 2021 року у справі № 461/4489/21 та рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 вересня 2021 року, що набрало законної сили 04.10.2021 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2021 року у справі №461/4607/21.

Відтак, суд дійшов висновку, що порушення вимог митного режиму «тимчасового ввезення» яке тягнуло б за собою виникнення обов`язку щодо сплати податку на додану вартість не відбулося.

Окрім цього суд наголошує, що попередніми рішеннями щодо справи в якій брали ті ж самі особи встановлено відсутність умислу у діях керівника ТОВ «СТИР-АГРОТЕХ» внаслідок настання форс-мажорних обставин, що не залежать від волі позивача.

Таким чином відповідач при оформленні податкового повідомлення-рішення за формою «Р» №0000016/7.4-19 від 06.01.2022 не врахував ключових обставин справи, а саме: відсутності порушення умов митного режиму тимчасового ввезення, що створює обов`язок по сплаті податку на додану вартість; відсутності в діяннях позивача умислу, що є обов`язковою підставою для притягнення до відповідальності за п. 123.2 ПК України.

Відтак, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №0000016/7.4-19 від 06.01.2022, прийняте на підставі акту № 40/7.4-19/40269653 від 07.12.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР - АГРОТЕХ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень слід задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В контексті цього суд зазначає, що при поданні позовної заяви позивач сплатив 4 962 гривень судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Львівської митниці від 06.01.2022 року №0000015/7.4-19 та №0000016/7.4-19.

Стягнути з Львівської митниці (79000, Львівська обл., місто Львів, вул. Костюшка Т., будинок 1,) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТИР - АГРОТЕХ» (80523, Львівська обл., Буський р-н, село Тур`я, вул.Центральна, будинок 1А,) судовий збір у розмірі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні) 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2022.

Суддя Брильовський Р.М.