Справа № 522/22647/21
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2022-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/78/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕАО №5024104 від 13 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5024104 від 13 листопада 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбулося з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки докази порушення позивачем правил дорожнього руху інспектором не з`ясовані.

Ухвалою суду від 15 грудня 2021 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 23 грудня 2021 року.

У судове засідання 23 грудня 2021 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Розгляд справи відкладено на 25 січня 2022 року.

25 січня 2022 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції надійшов відзив щодо адміністративного позову відповідно до ст. 162 КАС України. Не погоджуючись із позовом відповідач зазначає, що 13 листопада 2021 року позивач не виконав вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» рухаючись зі швидкістю 85 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чи допустив порушення вимог п. 12.9.б) Правил дорожнього руху. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначене правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС000790, що підтверджується роздруківкою та відеозаписом з даного пристрою. Також відповідач зазначає, що інспектором у фабулі постанови було зазначено відеозапис приладу вимірювача швидкості транспортних засобів та портативний нагрудний відео реєстратор ПВР 1879, 1386.

Відповідач зауважує, що всі необхідні відомості про вчинення адміністративного правопорушення містяться на роздруківці файлу з приладу, зафіксованому лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС000790, а також наводить доводи законності використання приладу в ручному режимі.

У судове засідання 25 січня 2022 року учасники процесу не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Розгляд справи відкладено на 15 березня 2022 року.

У зв`язку зі знаходженням судді Свяченої Ю.Б. у відпустці, розгляд справи відкладено на 18 квітня 2022 року.

У судове засідання 18 квітня 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та розгляд справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч. 1, 2, третя і 5 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: 3) постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абзацу другого ч.2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї норми випливає, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на докази, що підтверджують факт вчиненого правопорушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що Постановою УПП в Одеській області Департаменту патрульної ЕАО серії №5024104 від 13.11.2021р. ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за перевищення обмеження швидкості на 35 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 50 км/год»., чим порушено вимоги п. 12.9.6 ПДР України.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 цього Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За приписами ст. ст. 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 N 1395 (далі - Інструкція N 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абзацу другого ч.2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведених положень випливає, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення обов`язково вказує інформацію про докази, які підтверджують факт вчинення викладеного у рішенні порушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM LTI 20/20 ТС000790 TC 000790.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Зі змісту даної статті випливає, що Законом встановлений чіткий та вичерпний перелік способів використання спеціальної техніки, в тому числі і приладу TruCAM LTI 20/20, який не передбачає інших можливостей і способів застосування.

Позивач зазначає, що 13 листопада 2021 року інспектором патрульної поліції було використано прилад вимірювання швидкості саме у ручному режимі. З відзиву, наданого відповідачем, зокрема не заперечується, що фіксація правопорушення за допомогою приладу здійснювалась в ручному режимі. При цьому посилання відповідача на Інструкцію щодо користування лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 ТС000790, як на обґрунтування можливості використання зазначеного приладу у спосіб інший, ніж визначено ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», не може прийматися судом, оскільки нормою ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» передбачено вичерпний перелік способі використання фото- і відеотехніки.

Згідно з положеннями статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Щодо місця знаходження дорожніх знаків «3.29», «3.31», «30.3» та зони їх дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги. Ані в оскаржуваній постанові, ані в матеріалах справи не вказано інформації, що могла б підтвердити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення. З наданої відповідачем фото роздруківки з приладу не вбачається наявність будь-яких дорожніх знаків, як і відсутня можливість ідентифікації будь-яких дорожніх знаків на шляху руху авто позивача.

В постанові про накладення адміністративного стягнення ЕАО серії №5024104 від 13 листопада 2021 року відсутні посилання на відеозапис, здійснений приладом TruCAM LTI 20/20 ТС000790, тому такий запис не може вивчатись судом як доказ по справі.

В той же час, з наданого в якості доказу розташування на шляху руху позивача під час ймовірного вчинення адміністративного правопорушення дорожнього знаку 5.70 «фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» листа від 17 березня 2021 року № 01-1011/12 вбачається, що в ньому наведена лише інформація про встановлення дорожнього знаку «5.70» з табличкою «7.2.1.» «Зона дії» на початку «серпня» без зазначення конкретної дати, а також є посилання на лист Управління патрульної поліції в Одеській області; інформація щодо встановлення та наявності дорожніх знаків «3.29», «3.31», «30.3» - відсутня. Слід зазначити, що цей листа датовано 17 березня 2021 року що набагато раніше дати вчинення ймовірного адміністративного правопорушення (13 листопада 2021 року), а тому не може слугувати належним доказом дійсного існування даного дорожнього знаку станом на момент складення оскаржуваної постанови.

Також відповідачем додано лист Служби автомобільних доріг в Одеській області від 28 серпня 2021 року № 01-3154/12, до якого додано схему розташування дорожніх знаків «3.29», «3.31», «30.3». Проте інформація про розташування дорожнього знаку «5.70» з табличкою «7.2.1.» «Зона дії» відсутня.

Суд також зауважує, що зазначений лист датовано 28 серпня 2021 року, в той час як датою вчинення ймовірного правопорушення та складення відповідної постанови зазначено 13 листопада 2021 року. Вказаний доказ жодним чином не може підтверджувати фактичне розташування вказаних дорожніх знаків саме на момент вчинення адміністративного правопорушення.

Відтак в суду відсутні реальні докази наявності та дії дорожніх знаків «3.29», «3.31», «30.3» під час складення оскаржуваної постанови, що ускладнює встановлення факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП України, постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

- дату розгляду справи;

- відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

- опис обставин, установлених під час розгляду справи;

- зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

- прийняте у справі рішення.

Згідно ч. 3 ст. 283 КУпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

- дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

- транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

- технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

- розмір штрафу та порядок його сплати;

- правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

- відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 283 КУпАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно п. 2 розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Оскаржувана постанова ЕАО №5024104 від 13.11.2021р. не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП України, оскільки в ній не вказано:

- відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення водієм правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що за відсутності належних доказів з боку суб`єкта владних повноважень щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано штрафу, невідповідність вказаної постанови вимогам ст. 283 КУпАП України, оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись, ст. ст. 10, 23, 38, 122, 245, 254, 256, 268, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 102, 158-163 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАО №5024104 від 13 листопада 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №5024104 від 13 листопада 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова 5) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Свячена Ю.Б.

18.04.22