Справа № 460/5833/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/5833/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною відмову відповідача щодо зарахування позивачу до страхового стажу період роботи на посаді лікаря - нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, реорганізованого у Комунальне некомерційне підприємство «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради, з 10.01.1995 по 29.01.2021 в подвійному розмірі відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», викладену у листі від 21.04.2021 № 2698-2085/В-02/8-1700/21;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу період роботи на посаді лікаря - нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, реорганізованого у Комунальне некомерційне підприємство «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради, з 10.01.1995 по 29.01.2021 в подвійному розмірі відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років. Позивач вказує, що при обчислені її страхового стажу відповідач всупереч вимогам статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не зарахував період роботи на посаді лікаря нарколога з 10.01.1995 по 29.01.2021 в подвійному розмірі. З огляду на вказане, позивач звернулася до відповідача із заявою щодо проведення відповідного перерахунку її страхового стажу. У відповідь на звернення позивача відповідач повідомив, що медичний заклад, у якому позивач працювала лікарем-наркологом з 10.01.1995 по 29.01.2021, не належить до спеціалізованого наркологічного закладу, діяльність якого пов`язана з наданням психіатричної допомоги, а тому підстави для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу в подвійному розмірі немає. Таке рішення відповідача позивач вважає протиправним, оскільки частина перша статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює право на пільги щодо зарахування певного періоду роботи певного виду до страхового стажу в подвійному розмірі саме за роботу, яку виконує працівник закладу охорони здоров`я, і не ставить таку роботу в залежність від найменування штатної структури такого закладу. За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позовні вимоги не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що згідно із Законом України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 10.07.2003 № 1110-IV, час роботи, зокрема, в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. В свою чергу, статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатричний заклад психоневрологічний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад, центр, відділення тощо всіх форм власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги. Згідно з записами у трудовій книжці позивача, в період з 10.01.1995 по 29.01.2021 остання працювала на посаді лікаря-нарколога у Костопільській центральній районній лікарні, який не належить до спеціалізованого наркологічного закладу, діяльність якого пов`язання з наданням психіатричної допомоги. З огляду на вказане, відповідач стверджує про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача з 10.01.1995 по 29.01.2021 до страхового стажу в подвійному розмірі, а тому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що з 03.02.2021 позивачу призначена пенсію за вислугу років, розмір якої обчислений за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

23.03.2021 через веб-портал Пенсійного фонду України в мережі Інтернет позивач звернулася до відповідача зі зверненням № ВЕБ-17001-Ф-З-21-028206, у якому просила повідомити причини незарахування періоду роботи лікарем-наркологом ЦРЛ з 10.01.1995 до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 21.04.2021 № 2698-2085/В-02/8-1700/21 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для зарахування періоду роботи останньої лікарем-наркологом з 10.01.1995 по 29.01.2021 з підстав, тотожних наведеним у відзиві на позовну заяву.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, частина четверта статті 24 Закону №1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом № 1058 умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788.

Так, статтею 60 Закону № 1788 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до абзацу 6 частини першої статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 № 1489-III (далі Закон № 1489), заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин (абзац 3 частини першої статті 1 Закону № 1489).

Відповідно до статті 62 Закону № 1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з записами №№ 11, 13 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , у період з 10.01.1995 по 29.01.2021 остання працювала на посаді лікаря-нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, яка на підставі рішення Костопільської районної ради від 29.11.2018 № 503 була реорганізована у Комунальне некомерційне підприємство «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради з 01.04.2019.

Вказане також стверджується наявними в матеріалах судової справи копіями довідок Комунального некомерційного підприємства «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради від 10.02.2021 № 393/01-14/21 та від 03.03.2021 № 559/01-21/14, згідно з якими ОСОБА_2 з 10.01.1995 по 29.01.2021 працювала на посаді лікаря-нарколога наркологічного кабінету поліклінічного відділення.

Суд звертає увагу на те, що наказом Міністерства охорони здоров`я СРСР від 29.09.1989 № 555 «Про удосконалення системи медичних оглядів працівників і водіїв індивідуальних транспортних засобів» були запроваджені обов`язкові попередні при влаштуванні на роботу та періодичні медичні огляди, в тому числі психіатричні, а також затвердженні інструкції по їх проведенню.

Зокрема, пунктом 1 Інструкції про проведення обов`язкових попередніх при влаштуванні на роботу і періодичних медичних оглядів працівників та медичних оглядів водіїв індивідуальних транспортних засобів, затвердженої вказаним вище наказом МОЗ СРСР, було визначено, що попередні при влаштуванні на роботу та періодичні медичні огляди трудящих проводяться медико-санітарними частинами (відомчими поліклініками), а за їх відсутності - територіальними лікувально-профілактичними установами, у районі діяльності яких знаходяться відповідні підприємства, установи, організації, колгоспи (надалі іменовані підприємством). При цьому закріплення здійснюється за погодженням з вищим органом охорони здоров`я, переважно за принципом основного (головного) підприємства.

Періодичні медичні огляди чи окремі дослідження можуть проводитися також у період перебування працівників у стаціонарі (в амбулаторно-поліклінічну установу (підрозділ) передається виписка із зазначенням проведеного обстеження) або у період звернення за медичною допомогою.

Попередні при влаштуванні на роботу медичні огляди осіб, які направляються на роботу вахтовим методом, можуть бути проведені у лікувально-профілактичних установах за місцем проживання з обов`язковою видачею заключення на руки обстежуваному. Огляд психіатром проводиться лише у психоневрологічному диспансері (відділення, кабінет) за місцем постійної прописки обстежуваного.

В подальшому, 17.01.2002 Міністерством охорони здоров`я України був прийнятий наказ № 12 «Про затвердження Інструкції про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, згідно з пунктом 2 якого визнано такими, що не застосовуються на території України додатки 2, 3 до наказу МОЗ СРСР від 29.09.1989 № 555 «Про удосконалення системи медичних оглядів працівників і водіїв індивідуальних транспортних засобів» у частинах, що стосуються проведення психіатричних оглядів, переліку робіт, для виконання яких є обов`язковими попередні при влаштуванні на роботу та періодичні медичні огляди, та інструкції про їх проведення.

В свою чергу, пунктом 2 Інструкції про проведення обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.2002 № 12, було встановлено, що обов`язкові попередній та періодичний психіатричні огляди проводяться лікарем-психіатром у психіатричних закладах, закладах охорони здоров`я, що мають у своєму складі спеціалізовані психоневрологічні центри, відділення, кабінети.

Як встановлено судом, Костопільською центральною районною лікарнею приймалися накази, що визначали умови надання психіатричної допомоги мешканцям Костопільського району Рівненської області, а також проведення періодичних медичних оглядів працівників, в тому числі з метою виконання наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 29.09.1989 № 555 та наказу Міністерства охорони здоров`я України 17.01.2002 № 12, а саме:

№ 56 від 20.03.1995 «Про завдання органів охорони здоров`я по профілактиці пияцтва та алкоголізму серед населення району», згідно з пунктом 2 якого лікарю наркологу ОСОБА_3 було наказано, зокрема, організувати при наркологічному кабінеті анонімне лікування хворих алкоголізмом, в реанімаційному відділенні ЦРЛ забезпечити при необхідності надання медичної допомоги хворим з алкогольним отруєнням; з метою медико-соціальної реабілітації до 01.05.1995 серед диспансерної групи хворих алкоголізмом, виділити групу хворих, що втратили соціальні зв`язки з родичами, мають ознаки непрацездатності, для оформлення їх і будинки-інтернати; налагодити тісний зв`язок з райвідділом внутрішніх справ, дитячою кімнатою міліції по ранньому виявленню осіб, які зловживають алкогольними напоями; осіб, які відвідали медвитверезники три і більше разів брати на «Д» облік і здійснювати їх лікування; підготувати «тест алкогольного скринінгу» серед хворих, що звертаються за медичною допомогою до лікарів та середніх медичних працівників з метою запровадження їх в практику роботи медичних закладів;

№ 3 від 04.01.1998 «Про обов`язковий профілактичний наркологічний огляд і порядок його проведення», згідно з пунктом 4 якого лікарю наркологу ОСОБА_3 було наказано, зокрема, забезпечити проведення профілактичного наркологічного огляду осіб, що підлягають в переліку професій та видів діяльності за обов`язковою програмою, що передбачає лікарський наркологічний огляд, психологічне тестування та медичне лабораторне обстеження в порядку, встановленому МОЗ України;

№ 52 від 11.03.2001 «Про виконання рішення колегії № 12/1 від 27 грудня 2000 р. «Про керівну роль ТМО «Психіатрія, наркологія» з організації надання спеціалізованої медичної допомоги населенню району», пунктами 1, 3 якого було наказано, зокрема, закріпити 5 ліжок денного стаціонару райполіклініки за наркологічною службою для проведення протирецидивного лікування наркологічних хворих; районному спеціалісту наркологу ОСОБА_3 : провести аналіз служби за 2000 рік; намітити заходи щодо покращення надання спеціалізованої медичної допомоги населенню району; проводити цільові профілактичні огляди серед дітей та підлітків з девіантною поведінкою з метою раннього виявлення наркологічних захворювань; підвищити рівень освідчень громадян на предмет сп`яніння з метою профілактики наркологічних захворювань; забезпечити проведення освідчення на предмет сп`яніння всім з виробничими травмами та водіям з ДТП;

№ 180 від 24.09.2004 «Про покращення надання наркологічної та психіатричної допомоги населенню району», згідно з пунктом 3 якого районному наркологу ОСОБА_3 наказано, зокрема: госпіталізацію ургентних хворих здійснювати в наркологічні відділення Рівненського обласного центру психічного здоров`я населення відповідно до наказу УОЗ № 229 від 10.09.2004; провести заняття по клініці та діагностиці наркологічних захворювань з лікарями району та із завідуючими ФАП; забезпечити госпіталізацію наркологічно хворих в плановому порядку по направленню та бажанню самих хворих в лікувальні установи, що входять в склад ГМО «Психіатрія, наркологія».

Також відповідно до посадової інструкції лікаря-нарколога поліклінічного відділення ЦРЛ, затвердженої головним лікарем Костопільської ЦРЛ 02.01.2015 року, лікар-нарколог виконує, зокрема, такі функціональні завдання та обов`язки: керується чинним законодавством України про охорону здоров`я і нормативно-правовими актами, що визначають діяльність органів управління закладів охорони здоров`я, організацію наркологічної допомоги населенню; працює за планом роботи наркологічного кабінету, узгодженим з заступником головного лікаря з поліклінічного розділу роботи і затвердженим головним лікарем закладу; організовує і здійснює консультативну допомогу наркологічним хворим, в тому числі вдома; направляє хворих з підозрою чи наявністю наркологічного захворювання у встановлені терміни на до обстеження і лікування в наркологічні заклади, визначає причини можливої відмови хворих від запропонованого лікування; за необхідності проводить ургентну госпіталізацію хворих з наданням їм на до госпітальному етапі невідкладної медичної допомоги; за необхідності проводить ургентну госпіталізацію хворих з наданням на до госпітальному етапі невідкладної медичної допомоги; організовує та здійснює диспансерний нагляд за наркологічними хворими на території обслуговування; ознайомлює хворих з можливими ускладненнями під час обстежень та лікування (під підпис); застосовує сучасні методи профілактики, діагностики, лікування, реабілітації та диспансеризації наркологічних хворих, надає їм швидку і невідкладну медичну допомогу, здійснює нагляд за побічними реакціями (діями лікарських засобів).

В свою чергу, пунктами 4, 5 розділу «Загальні положення» вказаної вище посадової інструкції лікаря- нарколога, головна функція (мета діяльності на посаді) - участь в організації та надання наркологічної допомоги населенню відповідної території обслуговування.

Робоче місце лікаря-нарколога розташоване в наркологічному кабінеті поліклінічного відділення для прийому хворих та зберігання медичної документації на наркологічних хворих території обслуговування закладу, за умовами праці відповідає чинним санітарно- гігієнічним нормам й оснащене медичною технікою та виробами медичного призначення (що пройшли державну реєстрацію у встановленому порядку) згідно з Табелем оснащення.

З урахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що діяльність позивача з 10.01.1995 по 29.01.2021 на посаді лікаря-нарколога є психіатричною допомогою в розумінні статті 1 Закону № 1489.

Доказів та аргументів на підтвердження протилежного відповідач суду не надав, а суд в ході розгляду справи не здобув (не встановив).

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що стаж роботи позивача на посаді лікаря-нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні з 10.01.1995 по 29.01.2021 має бути обчислений у подвійному розмірі на підставі частини першої статті 60 Закону № 1788.

В свою чергу, покликання відповідача на те, що Костопільська центральна районна лікарня не належить до спеціалізованого наркологічного закладу, діяльність якого пов`язання з наданням психіатричної допомоги, як на підставу для відмови в обчисленні стажу роботи на посаді лікаря-нарколога в подвійному розмірі суд відхиляє як безпідставне та необґрунтоване, оскільки законодавство, що регулює спірні правовідносини не встановлює такої вимоги.

За наведених обставин, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908грн.

Крім того, у позовній заяві, позивачем було заявлено про стягнення з відповідача усіх понесених ним судових витрат, в тому числі на професійну правничу допомогу. Позивачем надано документи, які реально підтверджують понесені ним правничі витрати, а саме:

1) договір про надання правничої допомоги від 18.05.2021 № 30/21;

2) акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 04.06.2021;

3) квитанція до прибуткового касового ордера № 18/1 від 04.06.2021 на суму 3500грн.

Суд вважає що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до статті 134 КАС України передбачено витрати на професійну правничу допомогу, а саме:

1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Загальна сума підтверджених правничих послуг (витрат) у цій справі становить 3000грн.

Згідно із частиною п`ятою статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В той же час, з боку відповідача не надходило клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, позивачем в повній мірі надані підтверджуючі документи щодо реальності понесених витрат на правничу допомогу, а тому такі витрати підлягають до стягнення з відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи на посаді лікаря-нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, реорганізованого у Комунальне некомерційне підприємство «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради, з 10.01.1995 по 29.01.2021 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», викладену у листі від 21.04.2021 № 2698-2085/В-02/8-1700/21;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи на посаді лікаря-нарколога поліклінічного відділення Костопільської центральної районної лікарні, реорганізованого у Комунальне некомерційне підприємство «Костопільська центральна районна лікарня» Костопільської районної ради, з 10.01.1995 по 29.01.2021 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 908грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7; ).

Повний текст рішення складений 26 квітня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець