Справа № 460/1797/21
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2021-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2021 року м. Рівне №460/1797/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі - відповідач), в якому просить суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням страхового стажу за періоди з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014, а також доходів, які зараховуються для обчислення пенсії, в розмірі 474405,75грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з січня 2021 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком. Позивач вказує, що при обчислені її страхового стажу відповідач не врахував періоди її роботи у Вараській державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області, яка є правонаступником Кузнецовської об`єднаної державної податкової інспекції та, відповідно, входить до територіальної структури Державної податкової служби України на підставі рішень суду про поновлення позивача на роботі в результаті незаконного звільнення, а також не врахував, як доходи, що враховуються для нарахування пенсії, суми отриманого позивачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, які були отримані позивачем, в тому числі середня зарплата за час вимушеного прогулу із застосуванням коригуючого коефіцієнту, середній заробіток за час невиконання ДПС України рішень судів про поновлення на роботі, в розмірі 474405,75грн. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки за спірні періоди роботи податковим органом, в якому вона була працевлаштована, була виплачена заробітна плата та, відповідно, сплачені з неї обов`язкові платежі та збори, в тому числі єдиний внесок. За наведених обставин, позивач просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позовні вимоги не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, страховий стаж та розмір пенсійної виплати позивача були обчислені на підставі документів, доданих до заяви про призначення пенсії, а також з урахуванням відомостей, що містяться у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, та відомостей отриманих за наслідками проведення позапланової перевірки.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що з 08.06.2020 позивачу призначена пенсія за віком, розмір якої обчислений за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому, при призначенні пенсії позивачу пенсійним органом не було включено до страхового стажу останньої періоди роботи з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014, а також не враховано для обчислення розміру пенсійної виплати доходи, отримані позивачем за вказані періоди, в розмірі 474405,75грн.

В свою чергу, досліджуючи обставини працевлаштування позивача в періоди з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014, суд встановив таке.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2009 по справі № 52497/09/9104 частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 15.06.2009 по справі № 2-а-3590/08 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ голови Державної податкової адміністрації України №598-0 від 02.04.2007. Визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Державної податкової інспекції у Володимирецькому районі. Зобов`язано Державну податкову адміністрацію України надати ОСОБА_1 рівноцінну посаду з врахуванням її кваліфікації і стажу роботи. Зобов`язано провести нарахування і виплатити ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 02.04.2007 до 21.12.2009.

Листом Державної податкової служби України вих. №11872/м/04-0119 від 10.04.2012р., повідомлено позивача, що на виконання вищевказаної постанови суду апеляційної інстанції Державною податковою службою України за період з 02.04.2007 по 21.12.2009 було нараховано та виплачено заробіток в сумі 139357,88грн, із них: страхові внески - 42444,86грн, податок на доходи фізичних осіб - 12317,37грн, відшкодування коштів районному центру зайнятості - 14916,10грн.

Також сплата єдиного соціального внеску за цей період підтверджується і листом Кузнецовської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.01.2016 вих. № 7/717/17-18-17/62, у якому вказано, що єдиний внесок сплачено у повному обсязі згідно з платіжними дорученнями №108 від 18.04.2011 в сумі 5129,21грн та №110 від 18.04.2011 в сумі 35974,90грн.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія платіжного доручення №0404946 від 18.04.2011, яким підтверджується виплата позивачу Кузнецовською ОДПІ заробітної плати з квітня 2007 року по грудень 2009 року згідно з постановою про відкриття виконавчого провадження від 18.04.2011, у розмірі 67182,23грн.

При цьому, ДПС незаконно було утримано із належних позивачу до виплати сум заробітної плати суму відшкодування коштів районному центру зайнятості у розмірі 14916,10грн, що підтверджується постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 по справі №2а/1770/3021/2011. На виконання вищевказаної постанови суду, листом Кузнецовської ОДПІ Рівненської області ДПС вих. №3423/11-07 від 06.08.2012 повідомлено позивачу, що незаконно утримана допомога по безробіттю у розмірі 14916,10грн сплачена позивачу в повному обсязі, та надане відповідне платіжне доручення №301 від 01.08.2012.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 по справі № 2а/1770/3021/2011 було зобов`язано Кузнецовську ОДПІ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні відпустки за період з 02.04.2007 по 21.12.2009, а також зобов`язано Кузнецовську ОДПІ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2007 по 21.12.2009 із застосуванням коригуючого коефіцієнту відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з урахуванням фактично виплаченої середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу за вказаний період.

На виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 22.09.2011 по справі № 2а/1770/3021/2011, як слідує із змісту листа Прокуратури міста Кузнецовська від 13.06.2012 № 70-677вих-12, Кузнецовською ОДПІ Рівненської області було нараховано ОСОБА_1 :

грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 10566,52грн;

середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу із застосуванням коригуючого коефіцієнта у відповідності до Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 в сумі 43803,03грн;

середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (з 27.04.2011 по 22.09.2011) - 17949,56грн.

03.04.2012 податковою інспекцією на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 2753,22грн. 28.04.2012 податковою інспекцією на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 57459,84грн. Крім того, з належних ОСОБА_1 до сплати сум, 28.04.2012 утримано та перераховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 12106,05грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 04.03.2014 по справі №К/9991/50474/11 у справі за позовом ОСОБА_1 про стягнення з Державної податкової адміністрації України середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на службі з 22.12.2009 по 23.02.2011 та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано Державну податкову адміністрацію України нарахувати та виплатити в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2009 (про поновлення на роботі) з 22.12.2009 по 23.02.2011, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 30.04.2014 №40-Ф «Про виконання рішення суду», на підставі вищевказаної постанови Вищого адміністративного суду України від 04.03.2014, визначено нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 22.12.2009 по 23.02.2011 за час невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2009.

На виконання вищевказаного наказу, Кузнецовською ОДПІ ГУ Міндоходів у Рівненській області було виплачено безпосередньо ОСОБА_1 58483,11грн та сплачено податок з доходів фізичних осіб у розмірі 11684,98грн, що підтверджується відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Міндоходів України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 29.10.2014 № 4722, виданих Кузнецовською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Рівненській області, в якій разом сума доходу, яка повинна була бути зарахована позивачу в якості доходу для пенсії становить 70168,09грн. Виплата у розмірі 58483,11грн була проведена 22.05.2014 на картковий рахунок позивача, що підтверджується випискою з банківського рахунку, виданою ПАТ «Приватбанк», копія якої міститься в матеріалах справи.

Однак, з вказаного вище доходу в розмірі 70168,09грн органом податкової служби не було сплачено єдиний соціальний внесок.

На звернення позивача щодо підстав несплати єдиного соціального внеску, ДФС України листом від 03.11.2014 за № 100/14/17-00-05-17 повідомило, що відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України від 30.04.2014 № 40-Ф «Про виконання рішення суду» на користь позивача було нараховано та виплачено середній заробіток в сумі 70168,09грн. за період з 22.12.2009 по 23.02.2011 за час невиконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2009, з нарахованої суми утримано податок з доходів фізичних осіб в сумі 11684,98грн, та кошти в сумі 58483,11грн. перераховано на картковий рахунок позивача. Також у листі зазначено, що відповідно до роз`яснення, наданого Пенсійним фондом України у листі від 06.08.2013 №20685/03-30, на компенсаційні виплати за невідпрацьований час (пп. 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 за №114/8713), які виплачуються звільненим особам, єдиний внесок не нараховується. Оскільки середній заробіток за час невиконання постанови суду є компенсаційною виплатою, платою за невідпрацьований час на зазначену суму, яка виплачена позивачу після звільнення єдиний внесок не нараховується і не утримується».

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2014 по справі № 817/1277/14, залишеною в силі після перегляду в апеляційному та касаційних порядках, позов ОСОБА_1 задоволено, а саме постановлено стягнути з Міністерства доходів і зборів України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 26.04.2011 по 05.09.2014 в сумі 221076,75грн.

На виконання вищевказаного судового рішення, як слідує з відомостей інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 25.11.2015 № 6783, Кузнецовською ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області був нарахований позиву дохід в розмірі 221076,75грн, з якого сплачено податок з доходів фізичних осіб у розмірі 31138,66грн.

09.12.2014 позивачу було виплачено на картковий рахунок кошти в сумі 2025,97грн, а 19.02.2015 кошти в сумі 173136,26грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за період 2014-2015рр., виданою АТ «Приватбанк». З цих сум було сплачено єдиний внесок у загальному розмірі 84012,37грн., а саме:

541,16грн згідно з платіжним дорученням від 23.12.2014 № 413;

3220,35грн згідно з платіжним дорученням від 23.12.2014 № 414;

80250,86грн згідно з платіжним дорученням № 35, що підтверджується відповіддю Кузнецовської ОДПІ Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.01.2016р. №7/717//17-18-17/62 (копію вищевказаної відповіді надаю суду як додаток №17 до позовної заяви).

В той же час, зі змісту виписки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 слідує, що для обчислення пенсії позивачу за 2012, 2014рік не зараховано жодного доходу.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 26.12.2014 №2295-о поновлено з 02.04.2007 ОСОБА_1 на посаді начальника ДПІ у Володимирецькому районі Рівненської області.

Також Міністерством доходів і зборів України було заведено дублікат трудової книжки, у яку внесений запис, датований 02.04.2007, про поновлення позивача на роботі на посаді начальника ДПІ у Володимирецькому районі.

При цьому, наступний запис, датований 22.05.2015, про звільнення позивача з посади начальника ДПІ у Володимирецькому районі у зв`язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності згідно п.1 ст.40 КЗпП України згідно наказу Міністерства доходів і зборів України від 22.05.2015 №508-о.

Таким чином, непогоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014, а також не врахування для обчислення розміру пенсійної доходів, отриманих за вказані періоди, в розмірі 474405,75грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого «Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї».

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV):

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з нормами статей 14, 15 Закону №1058-IV, платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону №1058-IV. Як зазначено в частині другій цієї статті на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Частиною третьою статті 21 Закону №1058-IV визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частина персональної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід) та розмір сплачених страхових внесків.

Нормами статті 106 Закону №1058-IV передбачена відповідальність страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Крім того суд зазначає, що статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд бере до уваги покликання позивача на ті обставини, що її страховий стаж за періоди з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014 (періоди вимушеного прогулу) має особливий характер у зв`язку з тим, що її як незаконно звільнену поновлено за рішенням суду.

У даному випадку слід зазначити, що п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, передбачено, що в разі незаконного звільнення працівника та поновлення його на роботі запис про звільнення визнається недійсним, тобто стаж роботи такого працівника вважається безперервним.

Крім того, на думку суду, за вказаних обставин, період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі теж має зараховуватися до страхового стажу.

Щодо доводів відповідача про відсутність відомостей щодо сплати за позивача єдиного соціального внеску в спірні періоди, то суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17). Суд касаційної інстанції при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює, чи як у даному випадку не могла приступити до роботи у зв`язку з невиконанням рішення суду про її поновлення.

З огляду на наведене відповідач протиправно не врахував при обчисленні пенсії позивача страховий стаж за спірні періоди.

З огляду на вказане, в силу вимог статей 40, 41 Закону №1058-IV заробітна плата в сумі 474405,75грн, отримувана позивачем в спірні періоди, мала бути врахована відповідачем при обчисленні розміру пенсійної виплати позивача.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908грн.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зобов`язати здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за періоди з 02.04.2007 по 23.02.2011 та з 26.04.2011 по 05.09.2014, а також доходу, отриманого за вказані періоди, в розмірі 474405,75грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір в сумі 908грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, буд. 7; ).

Повний текст рішення складений 26 квітня 2022 року

Суддя Д.Є. Махаринець