Справа № 420/13606/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (25 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14), в якій позивач просив:

Визнати протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановлення базового місяця січень 2008 року;

Зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця січень 2008 року;

Визнати протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення;

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної військової служби з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом подання документу, що підтверджує сплату судового збору в повному розмірі відповідно до кількості заявлених позовних вимог та заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, у разі необхідності.

Ухвалою суду від 26 серпня 2021 року повернуто заявнику позовну заяву в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні, в частині позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення відкрито провадження по справі ухвалою від 26 серпня 2021 року.

Позивачем оскаржене ухвалу від 26.08.2021 року про повернення позовної заяви в частині.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року про повернення позовної заяви без змін.

Ухвалою суду від 10 грудня 2021 року поновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні зі стадії на якій його було зупинено. Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 23 грудня 2021 року зупинено провадження у справі до перегляду ухвали Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/13606/21 від 26 серпня 2021 року в порядку касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі 420/13606/21 скасовано, а справу направлено до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Матеріали справи надійшли до Одеського окружного адміністративного суду 22 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 14 березня 2022 року поновлено провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та зі стадії, на якій його було зупинено.

Прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні.

Продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання 25 Прикордонного загону Держаної прикордонної служби України про залишення позову без розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач в період з 06.06.1996 року по 28.02.2018 року проходив військову службу у Збройних Силах України, у тому числі у період з 26.06.1998 року по 28.02.2018 року в Державній прикордонній службі України у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ), 25 прикордонний загін).

В період проходження військової служби відповідачем грошове забезпечення здійснювалось не в повному обсязі, а саме: у період з 01.12.2015 року по 14.07.2016 року та з 01.03.2017 року по 29.01.2018 року не в повному обсязі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення.

Станом на день звільнення відповідно до наказу від 28.02.2018 року № 95-ОС, вислуга років становила: календарна військова 21 років 00 місяців 17 днів, пільгова військова 09 років 10 місяців 00 днів; всього військова 30 років 10 місяців 17 днів.

Незважаючи, що станом на день звільнення (28.02.2018) його вислуга становила повних 21 календарний рік, відповідачем було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 19 календарних років служби в сумі 25 394, 09 грн.= 5346х25 %х19 років.

Крім того, відповідачем протиправно не включено до складових розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні щомісячну додаткову грошову винагороду, проте вказана виплата входить до складу грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Також позивач зазначив, що під час проходження служби та при звільненні відповідачем безпідставно не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Лише за результатом розгляду його звернення про виплату заборгованості по індексації відповідачем 16.02.2021 року було нараховано та виплачено за період з 01.07.2015-28.02.2018 індексацію грошового забезпечення у сумі 55255,86 грн. із застосуванням при розрахунку суми індексації базового місяця листопад 2014 року, серпень 2016 року.

Позивач не погоджується із розрахунком та сумою виплаченої індексації грошового забезпечення та вважає протиправними дії щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 повних календарних років замість 21 повних календарних років вислуги, та без включення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку з чим позивачем отримано занижений її розмір.

Позивач зазначив, що 14.05.2021 року, 26.06.2021 року звертався із заявами до Білгород-Дністровського прикордонного загону з проханням здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 08.08.2017 року з урахуванням базового місяця січень 2008 року; провести перерахунок та здійснити доплату належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за 21 повних календарний рік з урахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою штатною посадою на день звільнення включення щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 22 вересня 2010 року № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, а також сум індексації.

За результатами розгляду звернень відповідач листами від 02.06.2021 року № 14/Ж-74 та від 13.07.2021 року № 11/Ж-102 повідомив, що індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 28.02.2018 року виплачена вже після звільнення 16.02.2021 року в сумі 55255, 86 грн. в повному обсязі; винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної грошової додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року № 73.

Позивач вважає таку бездіяльність та дії відповідача протиправними.

Позивач вважає, що він має право на нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.07.2015-28.02.2018 з визначенням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, оскільки за спірний період останнім підвищенням розмірів посадових окладів військовослужбовців було визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року.

Щодо не зарахування до вислуги років для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні період строкової служби позивач зазначив, що під час звільнення з військової служби 21.10.1997, позивач не набув право на отримання грошової допомоги у розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, оскільки на нього поширювалися права та обов`язки військовослужбовця строкової служби.

Позивач звернув увагу, що наявність 21 повних календарних років служби не заперечується відповідачем (наказ про звільнення) та підтверджується військовим квитком, Послужним списком тощо.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем протиправно нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 19 повних календарних років замість 21, без врахування періоду військової строкової служби.

Щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, позивач зазначив, що оскільки останні 20 місяців перед звільненням додаткова грошова допомога на підставі постанови № 889 нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, то підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні, що підтверджено чисельною практикою Верховного Суду.

Щодо позовних вимог про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, позивач зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, яка має систематичний (щомісячний) характер, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

До суду надійшов відзив на позовну заяву від 25 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (вхід. № 53549/21 від 29.09.2021 року), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що щомісячна додаткова винагорода, передбачена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, оскільки має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні кошти для її виплати, винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.

Щодо індексації грошового забезпечення відповідач зазначив, що починаючи з серпня 2014 року законодавство орієнтувало бюджетні установи на нарахування та виплату сум індексації у межах фінансових ресурсів, тобто кошторису установи та згідно з розподілів асигнувань, виділених Адміністрацією Державної прикордонної служби України в 2015-2018 роки, кошти на виплату індексації виділялися за період по червень 2015 року включно, якими позивач був забезпечений. З липня 2015 року по жовтень 2018 року рішень щодо виплати індексації грошового забезпечення АДПСУ не приймалося, відповідні асигнування не надходили.

Індексація грошового забезпечення була виплачена позивачу 16.02.2021 року при надходженні асигнувань на зазначені цілі, тобто після звільнення, проте до місячного грошового забезпечення, яке враховувалося при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у 2017 році з наведених вище причин, а саме відсутності бюджетних асигнувань з Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Щодо не зарахування до вислуги років для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні строкової служби, відповідач зазначив, що нарахування та виплата суми одноразової грошової допомоги було здійснено на підставі Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425, пунктом 4.10.4. якого передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби. З 06.06.1996 року по 22.10.1997 року ОСОБА_2 проходив строкову військову службу. При звільненні отримав грошову допомогу при звільненні. Останній день зарахування на службу 26.06.1998 року. На день звільнення (з дня останнього зарахування) вислуга років складає 19 повних календарних років.

Щодо не врахування при розрахунку індексації з 01.01.2016 року 28.02.2018 року базового місяця січень 2008 року, відповідач зазначив, що за результатами розгляду заяви за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року ОСОБА_1 була виплачена на підставі платіжного доручення № 242 від 16.02.2021 року у сумі 55 255, 86 грн.

Відповідач зазначив, що проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, в серпні 2016 року у ОСОБА_1 відбулось підвищення тарифної сітки з 8 т.р до 9 т.р, що призвело до підвищення посадового окладу з 740 грн. до 760 грн., а тому серпень 2016 року є базовим для обчислення індексації.

Також відповідач звернув увагу, що питання визначення базового місяця при нарахуванні індексації грошового забезпечення є виключно повноваженнями відповідача, а тому підстави для зобов`язання здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням бажаного ним базового місяця, відсутні.

У свою чергу позивачем надано відповідь на відзив (вхід. № 56414/21 від 12.10.2021 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на чисельну судову практику, відповідно до якої щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 60 % грошового забезпечення, яка передбачена постановою № 889 належить включати до складу грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога при звільненні.

Також позивач зазначив, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє права на отримання належних сум індексації грошового забезпечення і не звільняє від обов`язку ці суми виплачувати.

Окрім того, позивач звернув увагу, що при попередньому звільненні він не набув права на отримання одноразової грошової допомоги, її не отримав, посилаючись на те, що виплата вказаної грошової допомоги на дату його звільнення з строкової військової служби у 1997 році не залежала від стажу служби, однак залежала від виду військової служби та не передбачалася військовослужбовцям строкової служби.

Також позивач звернув увагу, що тарифна ставка, оклад за посадами, які він займав протягом спірного періоду, не змінювалися з січня 2008 року, а тому базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення має бути саме січень 2008 року. Збільшення грошового забезпечення відбулось за рахунок надбавки.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 (а.с.29-30).

Із записів у військовому квітку та послужного списку вбачається, що в період з 06.06.1996 року по 28.02.2018 року ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, у тому числі у період з 26.06.1998 року по 28.02.2018 року в Державній прикордонній службі України у ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ), 25 прикордонний загін) (а.с. 33-40).

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_4 прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 28.02.2018 № 95-ОС «По особовому складу», старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу прикордонного загону, якому припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби.

У наказі зазначено, що вислуга років на 28 лютого 2018 року становить: календарна військова 21 р. 00 м. 17 дн., пільгова військова 09р. 10 м. 00 дн., всього військова 30р. 10 м. 17 дн.

Також вказаним наказом встановлено виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за 19 повних календарних років служби (а.с. 32).

Суд встановив, що за результатом розгляду звернення позивача про виплату заборгованості по індексації відповідачем 16.02.2021 року було нараховано та виплачено за період з 01.07.2015-28.02.2018 індексацію грошового забезпечення у сумі 55255,86 грн. із застосуванням при розрахунку суми індексації базового місяця листопад 2014 року, серпень 2016 року, що підтверджено платіжним дорученням № 242 від 16.02.2021 року (а.с. 66).

Також не погодившись із розрахунком та сумою виплаченої індексації грошового забезпечення та нарахованої й виплаченої одноразової грошової допомоги при звільненні за 19 повних календарних років замість 21 повних календарних років вислуги, та без включення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, 14.05.2021 року, 26.06.2021 року позивач звернувся із заявами до Білгород-Дністровського прикордонного загону з проханням здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 08.08.2017 року з урахування базового місяця січень 2008 року; провести перерахунок та здійснити доплату належної ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби за 21 повних календарний рік з урахуванням всіх складових грошового забезпечення за останньою штатною посадою на день звільнення включення щомісячної додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 22 вересня 2010 року № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, а також сум індексації.

За результатами розгляду звернень відповідач листами від 02.06.2021 року № 14/Ж-74 та від 13.07.2021 року № 11/Ж-102 повідомив, що індексація грошового забезпечення за період з 01.07.2015 року по 28.02.2018 року виплачена вже після звільнення 16.02.2021 року в сумі 55255, 86 грн. в повному обсязі; винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення відповідно до п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної грошової додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 року № 73 (а.с. 58, 63-64).

Також судом досліджені особисті картки грошового забезпечення позивача за 2016-2018 роки.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо неправильного нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з встановлення базового місяця січень 2008 року; та зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року з врахуванням проведеної виплати з встановленням базового місяця січень 2008 року, суд дійшов таких висновків.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За правилами частини першої ст. 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 1 та 2 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин другої-третьої ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон № 1282-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій, яка є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений п. 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями, яким передбачено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, в тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) Індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (пункт 6 доповнено абзацом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, яка застосовується з 01.12.2015).

До 01.12.2015 року рішення про затвердження особливого порядку індексації не було прийнято.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутністю затвердженого особливого порядку індексації військовослужбовців, дає підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Урядом України порядку, а саме: Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Ця норма безпосередньо не скасовує виплату індексації заробітної плати та не пов`язує індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації. В Законі йдеться про фінансові ресурси бюджетів усіх рівнів.

Тобто, сума індексації грошового забезпечення відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року по справі №825/1987/17.

Суд встановив, що за результатом розгляду звернення позивача про виплату заборгованості по індексації відповідачем 16.02.2021 року було нараховано та виплачено за період з 01.07.2015-28.02.2018 індексацію грошового забезпечення у сумі 55255,86 грн. із застосуванням при розрахунку суми індексації базового місяця листопад 2014 року, серпень 2016 року, що підтверджено платіжним дорученням № 242 від 16.02.2021 року (а.с. 66).

Так у листі від 13.07.2021 року № 11/Ж-102 відповідач повідомив позивача, що в листопаді 2014 року позивачу присвоєна класна кваліфікація, яка призвела до збільшення грошового забезпечення, а тому листопад 2014 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів, та в серпні 2016 року позивача призначено на посаду з підвищення тарифного розряду (посадового окладу), а тому серпень 2016 року є базовим для обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що є правомірним нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний період із застосуванням базового місяця серпень 2016 року, оскільки в серпні 2016 року у ОСОБА_1 відбулось підвищення тарифної сітки з 8 т.р до 9 т.р, що призвело до підвищення посадового окладу з 740 грн. до 760 грн., а тому серпень 2016 року є базовим для обчислення індексації.

Проте позивач вважає, що індексація грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року мала бути нарахована та виплачена з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд доходить такого висновку.

Як передбачено п. 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діє з 01.12.2015 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації має здійснюватися з місяця наступного за місяцем підвищення посадового окладу за посадою, яку займає військовослужбовець.

За загальним правилом, для індексації заробітної плати необхідно знати два взаємопов`язаних елемента: базовий місяць та коефіцієнт індексації.

При цьому базовий місяць - це місяць підвищення тарифних ставок (окладів), незалежно від розміру підвищення, а коефіцієнт індексації обчислюють на основі щомісячних індексів інфляції, які публікуються Держстатом. Розрахунок ведеться наростаючим підсумком до перевищення порогу індексації.

Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу) та нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця.

Таким чином, згідно із пунктом 5 Порядку №1078, місяць, у якому підвищено тарифну ставку (оклад) слід вважати базовим для індексації за дотриманням таких умов: заробітна плата зросла за рахунок її постійних складових; сума підвищення більша, ніж можлива індексація.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01 січня 2008 року, а отже січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення.

Наступним підвищенням посадових окладів військовослужбовців було 01 березня 2018 року, зі вступом в дію постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Судом відхиляються доводи відповідача, що належним базовим місяцем за період з 01 січня 2016 року - лютий 2018 року має бути листопад 2014 року та серпень 2016 року, у зв`язку з присвоєнням класної кваліфікації та підвищенням розряду позивача з 8 т.р до 9 т.р., з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Згідно зі ст. 2 цього Закону, основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до особистої картки грошового забезпечення № 3042 за 2016 р. позивача, 01 серпня 2016 року він вступив на нову посаду за штатом- ІПС 1 категорії і посадовий оклад становив 760 грн.

Відповідно до Додатку 6 до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Схема посадових окладів осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом» тарифний розряд 8 розмір посадового окладу складає 720-740 грн., тарифний розряд 9 розмір посадового окладу складає 740 -760 грн.

Згідно з ст. 96 КЗпП України, системами оплати праці є тарифна та інші системи, що формуються на оцінках складності виконуваних робіт і кваліфікації працівників. Тарифна система оплати праці включає: тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і професійні стандарти (кваліфікаційні характеристики).Схема посадових окладів (тарифних ставок) працівників установ, закладів та організацій, що фінансуються з бюджету, формується на основі: мінімального посадового окладу (тарифної ставки), встановленого Кабінетом Міністрів України; міжпосадових (міжкваліфікаційних) співвідношень розмірів посадових окладів (тарифних ставок) і тарифних коефіцієнтів.

Як вже було зазначено, у абзаці 5 п. 5 Порядку №1078 чітко зазначено, що у разі збільшення зарплати за рахунок постійної надбавки, доплати, премії тощо без підвищення посадового окладу суму індексації не потрібно зменшувати на розмір такого підвищення зарплати, тобто збільшення розміру заробітної плати за рахунок надбавок, доплат та винагород без збільшення посадового окладу не впливає на зміну базового місяця.

Отже, надбавка за кваліфікацію не впливає на розмір індексації грошового забезпечення.

Також як вже було зазначено вище, базовим місяцем вважається місяць, в якому підвищена тарифна ставка (посадовий оклад) військовослужбовця за посадою, яку він займає. Визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яке вперше відбулось у спірний період в цій справі у січні 2008 року на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, місяці, у якому відбулося збільшення розміру посадового окладу штату. При цьому загальна сума збільшення грошового забезпечення перевищила суму індексації нараховану в цьому місяці і відповідно до абз. 1 і 2, п. 5 Порядку № 1078 січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації заробітної плати позивача.

В такому порядку, нарахування індексації здійснюється до наступного підвищення розміру посадового окладу військовослужбовця, яке відбулося у березні 2018 року, відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Встановлений абз. 2 п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» початок для обчислення індексу споживчих - січень 2016 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 не змінює порядок застосування п. 5 Порядку № 1078 для обчислення індексації грошового забезпечення військовослужбовців, оскільки, як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 не внесені зміни до відповідного нормативно-правового акту щодо збільшення тарифних ставок військовослужбовців.

З огляду на те, що у спірний період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у період дії п. 5 Порядку № 1078 в редакції від 01.12.2015 року, останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період, з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») листопад 2014 року та серпень 2016 року та зобов`язання відповідача нарахувати і вплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення; та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної військової служби з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає, що ці позовні вимоги складаються з вирішення трьох питань:

1. включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889

2. включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення;

3. включення для обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні строку строкової військової служби.

Стосовно першого питання - включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою вказаної статті Закону встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 2 частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», чинного на час спірних правовідносин, установлено, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Матеріалами справи підтверджено, а саме: особовими картками грошового забезпечення позивача за 2016-2018 роки, підтверджено, що позивачу з 01.05.2016 року, протягом 2017 року та за січень, лютий 2018 року виплачувалась щомісячно щомісячна додаткова грошова допомога 60 %.

Однак, додаткову грошову винагороду в зазначеному розмірі до складу грошового забезпечення, з якого обчислено одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби позивачу, не включено.

Відмова відповідача ґрунтується на положенні п. 8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2016 року № 73, чинного на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до якого винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.

Проте судом відхиляються такі доводи відповідача, оскільки частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ Міністру оборони України, керівникам центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівникам розвідувальних органів України надано законодавством повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

Отже, при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.08.2019 року у справі № 802/955/17-а.

Таким чином, з урахуванням того, що до складу грошового забезпечення входять й винагороди, які мають постійний характер, та останні 20 місяців перед звільненням додаткова грошова винагорода у розмірі 60% грошового забезпечення, на підставі Постанови № 889, нараховувалась і виплачувалась позивачу щомісяця, підстави вважати таку винагороду одноразовим видом грошового забезпечення відсутні.

Такий правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 826/11679/17.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, є правомірними та належать задоволенню.

Стосовно включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, індексації грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Як зазначалось вище, правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України Про індексацію грошових доходів населення, згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Відповідно до п. 38.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року № 260 (чинної станом на день звільнення позивача зі служби та нарахування одноразової грошової допомоги), військовослужбовцям, які звільняються з підстав, зазначених у пунктах 38.1 та 38.2 цієї Інструкції, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, включаються: звільненим з посад, на які вони були призначені, - оклад за штатною посадою, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Отже, одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав військовослужбовець.

При цьому, суд враховує, що індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.

Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2019 у справі №820/5285/17.

Відтак, індексація відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця та повинна включатися до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

Таким чином, суд доходить висновку, що належать задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дії Білгород-Дністровського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення, без включення до складу грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення з включенням до складу грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стосовно включення для обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні строку строкової військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до абз. 2 частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (абз. 6 ч. 2, ст. 15 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 6 вказаної статті Закону, до видів військової служби відноситься у тому числі: строкова військова служба.

Так, відповідно до записів у військовому квітку позивача, суд встановив, що з 06.06.1996 року по 22.10.1997 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, що не заперечується відповідачем, та вказаний строк включено до календарної військової вислуги позивача.

Щодо не зарахування до вислуги років для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні строкової служби, відповідач зазначив, що нарахування та виплата суми одноразової грошової допомоги було здійснено на підставі Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425, пунктом 4.10.4. якого передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.

Так, п. 4.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425, яка була чинна на час звільнення позивача, 28.02.2018 року, врегульоване питання виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби (надалі Інструкція № 425).

Підпунктом 4.10.2. пункту 4.10 вказаної Інструкції передбачено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до пп.4.10.4. пункту 4.10 вказаної Інструкції, військовослужбовцям у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена підпунктами 4.10.1 і 4.10.2 цієї Інструкції, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач зазначив, що позивач отримав грошову допомогу при звільненні. Останній день зарахування на службу 26.06.1998 року. На день звільнення (з дня останнього зарахування) вислуга років складає 19 повних календарних років.

Позивач стверджував, що при звільненні із строкової військової служби він не отримував грошову допомогу при звільненні, і законодавством на час його звільнення не було передбачено право військовослужбовців строкової військової служби на отримання такої допомоги.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Як вже зазначалось вище, строкова військова служба є видом військової служби та відповідно до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до системного аналізу ст. 15 Закону № 2011-ХІІ вбачається, що право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовці строкової служби не отримують.

Також суд враховує, що суду не надано докази виплати позивачу разової грошової допомоги при звільненні з строкової військової служби, а тому доводи відповідача щодо виплати позивачу такої допомоги відхиляються.

Таким чином, враховуючи, що календарна військова вислуга років позивача станом на 28 лютого 2018 року складала повних 21 рік, суд доходить висновку, що відповідачем протиправно здійснено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 19 повних календарних років служби.

Враховуючи вищевикладені встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 (25 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної військової служби з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Враховуючи, що позов задоволено сплачений позивачем судовий збір в сумі 908 грн. належить стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Білгород-Дністровського прикордонного загону Державної прикордонної служби України (25 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) про визнання протиправними дій та зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення та одноразову грошову допомогу при звільненні,-задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») листопад 2014 року та серпень 2016 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року, з урахуванням здійснених виплат.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 19 років календарної служби, без включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (25 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за повних 21 років календарної військової служби з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислено розмір одноразової грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 22.09.2010 року № 889, та індексації грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (, місцезнаходження: 67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Військової слави, 14) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ,місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч.1 Перехідних положень КАС України, з урахування п. 3 Розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко