Справа № 420/15349/21
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15349/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Хмельницькій області №85 від 18.06.2021 р. про відмову в призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язати ГУПФУ в Одеській області зарахувати до спеціального стажу періоди роботи з 26.04.2004р. по 04.09.2008 р. - на посаді монтера колії 8 околотку станції Слобідська Вапнярської дистанції колії № 21 Одеської залізниці, з 11.12.2008 по 19.01.2012 р.р. - на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу на міжнародному пункті передачі вагонів станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ, з 20.01.2012 по 30.06.2017 р.р. - на посаді оглядача-ремонтника вагонів на міжнародному пункті передачі вагонів станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ та з 01.07.2017р. по 09.06.2021 р. - на посаді оглядача-ремонтника вагонів пункту технічного обслуговування вагонів Слобідка вагонного депо станція Котовськ; зобов`язати ГУПФУ в Одеській області призначити пенсію за вислугу років з 10.06.2021 р.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував рішення ГУПФУ в Хмельницькій області №85 від 18.06.2021 р. про відмову у призначенні пенсії за вислугу років; зобов`язав ГУПФУ в Одеській області області повторно розглянути заяву позивача 10.06.2021р. про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII та питання зарахування до страхового та пільгового стажу, що надає право на отримання пенсії за вислугу років, періодів роботи: з 26.04.2004р. по 04.09.2008 р. - на посаді монтера колії 8 околотку станції Слобідська Вапнярської дистанції колії № 21 Одеської залізниці; з 11.12.2008р. по 19.01.2012 р. - на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу на міжнародному пункті передачі вагонів станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ; з 20.01.2012р. по 30.06.2017 р. - на посаді оглядача-ремонтника вагонів на міжнародному пункті передачі вагонів станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ; з 01.07.2017р. по 09.06.2021 р. - на посаді оглядача-ремонтника вагонів пункту технічного обслуговування вагонів Слобідка вагонного депо станція Котовськ, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позвних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, в частині позовних вимог, які були задоволені, ГУПФУ в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з частковим порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про відмову в позові повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2021р. позивач звернувся до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. № 1788-XII, додавши відповідні документи.

Листом ГУПФУ в Одеській області від 09.07.2021р. позивача повідомлено про відмову рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області №85 від 18.06.2021 р. у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Так, рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області № 85 від 18.06.2021 р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При цьому зазначено, що для зарахування періоду роботи з 15.10.2001р. по 14.04.2002 р. необхідно додати уточнюючу довідку. До пільгового стажу роботи не було зараховано періоди з 26.04.2004р. по 04.09.2008р. та з 05.09.2008р. по 11.10.2017р., оскільки довідки, уточнюючі пільговий характер роботи, №132 ДЕ-2-06/225 від 20.05.2021р., видана виробничим підрозділом служби вагонного господарства «Екплуатаційне вагонне депо Подільськ», № 01-6/233 від 21.05.2021, видана Вапнярською дистанцією колії AT Українська залізниця», оформлені неналежним чином, не відповідають додатку №5 затвердженого Постановою КМУ від 12.8.1993р. №637. Крім того, не вірно зазначені періоди роботи та посади. Для зарахування пільгового стажу з 26.04.2004р. по 04.09.2008р. та з 05.09.2008р. по 11.10.2017р. необхідно надати довідки встановленого зразка з вірним зазначенням періодів роботи та посади» (а.с. 33).

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначав, що надання уточнюючих довідок необхідне лише у випадках відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

При цьому, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку особи, яка звертається за призначенням пенсії, подавати разом із відповідною заявою первинні документи, які б підтверджували відомості, відображені в уточнюючій довідці, виданій підприємством, на якому працювала така особа.

Було зазначено, що органом Пенсійного фонду України не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити пільговий стаж позивача.

Суд дійшов висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Суд зазначив, що за умови документального підтвердження і доведеності, в тому числі в судовому порядку, наявності у особи права на пільгове пенсійне забезпечення і дотримання ним процедури звернення за пенсією, передбаченої, зокрема п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції і вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи, а саме прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині позовних вимог, які було задоволено, тому суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду лише в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон) пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно зі ст. 52 Закону право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітені.

Відповідно до п. «а» ст. 55 Закону право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи:

для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі;

для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

З наведеного вбачається, що право на призначення пенсії за вислугу років мають робітники локомотивних бригад після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з яких не менше 12 років 6 місяців за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ № 583 від 12.10.1992 р. затверджено Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років.

Так, правом на пенсію за вислугу років користуються: слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993 р. (далі Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно ст.62 Закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

За приписами ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, з аналізу трудової книжки позивача вбачається, що в період з 26.04.2004р. по 04.09.2008 р. позивач працював монтером колії 8 околотку станції Слобідська Вапнярської дистанції колії № 21 Одеської залізниці (записи №№8-11); в період з 11.12.2008р. по 19.01.2012 р. позивач працював слюсарем з ремонту рухомого складу на міжнародному пункті передачі вагонів (МППВ) станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ (записи №№ 13-16); в період з 20.01.2012р. по 30.06.2017р. позивач працював оглядачем-ремонтником вагонів на міжнародному пункті передачі вагонів (МППВ) станції Слобідка вагонного депо станція Котовськ (записи №№16-19); в період з 01.07.2017р. по 09.06.2021 р. позивач працював оглядачем-ремонтником вагонів пункту технічного обслуговування вагонів (ПТО) Слобідка вагонного депо станція Котовськ (записи №№ 20-24).

Колегія суддів зазначає, що Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою КМУ №583 від 12.10.1992 р., передбачено, що правом на пенсію за вислугу років користуються, зокрема: слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Залежно від обсягу і складності виконання пасажирських, вантажних і технічних операцій та відповідно до затверджених Укрзалізницею «Показників роботи для віднесення залізниць, відділків залізниць та інших підрозділів до груп (класів) по оплаті праці їх керівників», затверджених наказом Укрзалізниці № ЦЗЕ-831 від 30.06.1995 р., залізничні станції поділяються на: позакласні; I, II, III, IV і V класів.

Згідно довідки виробничого підрозділу служби вагонного господарства «Вагонне депо Подільськ» AT «Українська залізниця» від 11.10.2016 р. (вих. № 1241), станція Слобідка є опорною станцією і по своєму призначенню та характеру робіт, які виконуються є дільничною станцією (по об`єму, відповідальності роботи і технічному оснащенню віднесена до станції II класу), яка розташована на напрямку Вапнярка-Одеса і на стику між Одеською та Молдавською залізницями.

Згідно п.4 Постанови КМУ № 301 від 27.04.1993 р. «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства.

Відповідно до п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 р. (далі - Інструкція №58), усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно п. 2.14 Інструкції № 58 записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».

Назва професії «монтер колії» передбачена Національним класифікатором професій України (ДК 003:2010), затвердженим наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010 р.: код класифікатора професій (КП) 7129, загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів (КОД ЗКППТР) 14668, випуск Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) 3.

Інструкція для посади «монтер колій 2-го розряду» відповідає вимогам документу «Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 64. Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи, затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 249 від 13.10.1999 р.

Назва професії «Слюсар з ремонту рухомого складу» передбачена Національним класифікатором професій України (ДК 003:2010), затвердженим наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010 р.: код класифікатора професій (КП) 7233, загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів (КОД ЗКППТР) 18540, випуск Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) 42.

Назва професії «Оглядач-ремонтник вагонів» передбачена Національним класифікатором професій України (ДК 003:2010), затвердженим наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010 р.: код класифікатора професій (КП) 7233, загальносоюзний класифікатор професій, посад та тарифних розрядів (КОД ЗКППТР) 16275, випуск Єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників (ЄТКД) 66.

Інструкція для посади «Оглядач-ремонтник вагонів 4-го розряду» відповідає вимогам документу «Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 66. Залізничний транспорт і метрополітен», затвердженим наказом Міністерства транспорту України №601 від 17.12.1999р.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на врахування до пільгового трудового стажу спірного періоду роботи, протиправно не врахованого пенсійним органом, при цьому, дотримання позивачем процедури звернення за пенсією, передбаченої Законом не може зумовлювати позбавлення особи такого права, яке набуто нею згідно з законодавством та гарантоване Конституцією і законами України.

Також, колегія суддів зазначає, що наявність певних розбіжностей між записами у трудовій книжці позивача в частині зазначення назви професій та назвами професій, зазначених у Національному класифікаторі професій України (ДК 003:2010), затвердженому наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010 року, не може бути підставою для не врахування спірного періоду пільгової роботи, за умови (і така умова є) повної ясності функціоналу посади, яку займала особа.

Відповідно до примітки 2 Національного класифікатора професій України (ДК 003:2010), затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 327 від 28.07.2010 р., назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

За змістом листа Мінсоцполітики №297/13/116-15 від 05.06.2015 р. «Щодо застосування Класифікатора професій та отримання дозволу на застосування праці іноземців» розширення чи уточнення назв посад, професій або професійних назв робіт за допомогою приміток 1 та 2 Додатка 2 до Класифікатора професій є прерогативою роботодавця, наприклад, для внутрішнього використання термінів та слів, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності тощо. Застосування приміток 1 і 2 Додатка 2 до Класифікатора професій не обмежується ніякими пільговими переліками, складністю робіт тощо. Єдиною вимогою до розширення чи уточнення назви посади або професії є дотримання норм і положень Класифікатора професій. Так, за необхідності доречно розширювати назву посади (професії) з метою уточнення трудових функцій працівника, розширення його сфери діяльності та повноважень.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.