Справа № 640/19053/20
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 р. у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення від 03.06.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте Головним управління Державної податкової служби у м. Києві.

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ним було вчасно направлено платіжне доручення про сплату єдиного соціального внеску.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження на 13.04.2022.

У зв`язку з тим, що розгляд справи 13.04.2022 не відбувся, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2022 призначено розгляд апеляційної скарги на 04.05.2022 у порядку письмового провадження.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві прийнято рішення від 03.06.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Не погоджуючись із спірним рішенням, позивачем подано скаргу, за наслідком розгляду якої рішенням Державної податкової служби України від 13.07.2020 № 21745/6/99-00-06-03-01-06, скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що спірним рішенням до позивача застосовано штраф та нараховано пеню за несвоєчасно сплачений єдиний внесок. Водночас, за висновками суду, матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставин подання позивачем платіжного доручення № 1950 від 20.12.2019 до Державної казначейської служби України в межах операційного часу останньої. Доводи позивача в частині неможливості подання платіжного доручення раніше 20.12.2019 у зв`язку із не затвердженням бюджетної програми не прийняті до уваги, оскільки Закон № 2464-VI не містить жодних виключень у зв`язку із наведеним. Також не можуть бути взяті посилання позивача на наявність відповідальності Державної казначейської служби України, з огляду на не вчасне перерахування останньою єдиного внеску, оскільки докази подання позивачем відповідного платіжного доручення в межах операційного часу ДКС України в матеріалах справи відсутні.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк єдиний внесок за листопад 2019 року був сплачений поза межами строку не з його вини, а з вини казначейства, що виключає наявність підстав для застосування до ДП «Центр державного земельного кадастру» штрафних санкцій та нарахування пені. Наголошено на тому, що платіжне доручення було направлено на проведення оплати органом казначейства в межах граничного строку на сплату, що у силу норм ч. 10 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08 липня 2010 року, вважається виконанням обов`язку зі сплати внеску вчасно.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08 липня 2010 року (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

За правилами частин 7-11 статті 9 Закону № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому, слід врахувати, що згідно норм ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI, днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із абзацом 1 частини 1, частини 3, частини 10 статті 25 Закону № 2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464-VI). Відповідно до пункту 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому, процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015р. № 449 (далі - Інструкція № 449).

Згідно із пунктом 2 розділу IV Інструкції № 449, сплата єдиного внеску: 1) сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника в національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства), для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь. Сплата єдиного внеску згідно за договорами про добровільну участь особами, зазначеними в абзаці третьому пункту 1 розділу V цієї Інструкції (з числа осіб, які працюють або постійно проживають за межами України), в іноземній валюті здійснюється на поточний рахунок центрального органу виконавчої влади, який реалізує політику у сфері адміністрування єдиного внеску, відкритий в уповноваженому банку України. Кошти єдиного внеску, що надійшли в іноземній валюті після її продажу за курсом продажу безготівкової іноземної валюти за гривні та утримання уповноваженим банком комісійної винагороди за здійснення операції з продажу іноземної валюти, зараховуються на відповідні рахунки Державної фіскальної служби України, відкриті в Державній казначейській службі України (далі - Казначейство). Облік єдиного внеску, сплаченого в іноземній валюті, здійснюється у гривнях органами доходів і зборів за місцем реєстрації (останнім місцем проживання) громадянина в Україні на підставі повідомлення центрального органу виконавчої влади, який реалізує політику у сфері адміністрування єдиного внеску, та копій платіжних документів, що підтверджують сплату єдиного внеску; 2) єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в підпунктах 3-6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, які не мають банківського рахунку, сплачують єдиний внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку; 3) днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органів доходів і зборів - день списання банком або органом Казначейства суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки Державної фіскальної служби України, відкриті в Казначействі.

Так, за правилами Інструкції № 449, розрахунок штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а не на підставі актів перевірки, як про то вказує позивач.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до інтегрованої картки платника Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» обліковувалась заборгованість по єдиному внеску за період з 21.12.2019 по 21.12.2019, нарахування по звіту за листопад 2019 року, нарахування єдиного внеску № від 17.12.2019 року, термін сплати 20.12.2019 року, фактично кошти зараховані 21.12.2019 року. Тобто, спірним є 1 день прострочення сплати ЄСВ, при цьому, сторона позивача наголошує, що виконала обов`язок сплати ЄСВ вчасно, що виразилось у поданні до казначейства відповідного платіжного доручення 20.12.2019, проте останнє було опрацьовано та проведено лише 21.12.2019, хоча сторона відповідача стверджує, що подання до оплати платіжного доручення 20.12.2019, не спростовує невчасну сплату ЄСВ позивачем та не звільняє від відповідальності за несвоєчасну сплату, адже днем сплати вважається дата списання коштів з рахунку платника, що, у даному випадку, відбулось саме 21.12.2019.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що, дійсно, 20.12.2019 (гранична дата сплати ЄСВ за період) ДП «Центр державного земельного кадастру» було сформовано та подано до Державної казначейської служби України платіжне доручення № 1950 від 20.12.2019 на суму у розмірі 257751,90 грн.

Наказом Міністерства фінансів України від 12.02.2016 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.03.2016 року за № 330/28460 затверджено Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яке розроблено відповідно до статей 8, 9, 11, 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" з метою регламентування руху коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються згідно із Законом (далі - фінансові санкції), на рахунках, відкритих в Державній казначейській службі України відповідно до вимог законодавства (далі - Положення).

Згідно із пунктом 1.2 розділу I Положення у цьому Положенні терміни "єдиний внесок", "страхові кошти", "фінансові санкції (штрафи та пеня)", "страхувальники" вживаються у значеннях, наведених у Законі.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення Державна фіскальна служба України та її територіальні органи в областях, місті Києві, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - головні управління ДФС) відкривають в Казначействі небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів. Рахунки 3719 відкриваються на ім`я ДФС (далі - рахунки 3719 ДФС), на ім`я головних управлінь ДФС (далі - рахунки 3719 головних управлінь ДФС) та на ім`я головних управлінь ДФС у розрізі управлінь на правах відокремлених підрозділів (у тому числі державних податкових інспекцій у їх складі), державних податкових інспекцій у м. Києві (далі - рахунки 3719 у розрізі відокремлених підрозділів ДФС) на балансі Казначейства в розрізі категорій платників, визначених Законом. Страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719 у розрізі відокремлених підрозділів ДФС (п. 1 розділу III Положення).

Згідно із пунктом 2 розділу III Положення страхові кошти, які надійшли за день (з урахуванням повернення помилково або надміру сплачених сум та/або безпідставно стягнутих сум єдиного внеску) на рахунки 3719 у розрізі відокремлених підрозділів ДФС, наприкінці операційного дня у регламентований час засобами програмного забезпечення шляхом формування меморіальних документів перераховуються Казначейством на відповідні рахунки 3719 головних управлінь ДФС з подальшим перерахуванням на відповідні рахунки 3719 ДФС на підставі договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених органами Казначейства з власниками рахунків.

Страхові кошти, акумульовані на рахунках 3719 ДПС, об 11 год. 00 хв. наступного операційного дня засобами програмного забезпечення розподіляються автоматично за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до визначених Законом пропорцій (у відсотках) та перераховуються за призначенням - на рахунки, відкриті в Казначействі за балансовим рахунком 3717 "Рахунки державних позабюджетних фондів" (далі - рахунок 3717) на ім`я фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування відповідно до договорів про здійснення розрахунково-касового обслуговування, укладених Казначейством з власниками рахунків (п. 3 розділу III Положення).

Разом з цим, загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (далі - Закон № 2346-III).

Згідно із пунктом 1.21 статті 1 Закону № 2346-III операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах, а операційний час - частина операційного дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються документи на переказ і документи на відкликання, що мають бути оброблені, передані та виконані цим банком протягом цього ж робочого дня. Тривалість операційного часу встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах (п. 1.22 ст. 1 Закону № 2346-III).

Пунктом 116 розділу V Регламенту роботи Державної казначейської служби України та її територіальних органів установлено, що в органах Казначейства операційний час (час роботи з клієнтами) триває з 09.30 до 16.30 з урахуванням перерви на обід.

Тож, враховуючи наведені вище норми, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять в собі належних та достатніх доказів на підтвердження обставин подання позивачем платіжного доручення № 1950 від 20.12.2019 до Державної казначейської служби України в межах операційного часу останньої, хоча, у силу норм закону, днем виконання обов`язку зі сплати ЄСВ, є саме день списання коштів казначейством з рахунку, що у даному разі відбулось 21.12.2019. При цьому, доводи сторони позивача в частині неможливості подання платіжного доручення раніше 20.12.2019, у зв`язку із не затвердженням бюджетної програми не є визначальними, оскільки по перше, Закон № 2464-VI не містить жодних виключень у зв`язку із наведеним, по друге, спірним у даному випадку є перевірка обґрунтованості доводів про виконання платником обов`язку та своєчасності сплати внеску саме 20.12.2019.

Колегія суддів вважає також правильними висновки суду першої інстанції щодо того, що не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на наявність відповідальності Державної казначейської служби України, з огляду на не вчасне перерахування останньою єдиного внеску, оскільки, докази подання відповідного платіжного доручення в межах операційного часу ДКС України в матеріалах справи відсутні, а також, дії/бездіяльність органу казначейства у межах даного спору не є предметом розгляду.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2021 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко