Справа № 640/672/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2022-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/672/21 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Беспалова О.О.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, ГУ ПФУ в місті Києві), у якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у вигляді неперерахування та невиплати перерахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , відмови у розрахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з 24 травня 2017 року по теперішній час у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві: здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 02 січня 2020 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп, у розмірі 60 % від вказаної у зазначеній довідці місячної (чинної) заробітної плати ОСОБА_1 , та з 26 березня 2020 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп, у розмірі 60 % від вказаної у зазначеній довідці місячної (чинної) заробітної плати ОСОБА_1 , з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, розрахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 24 травня 2017 року та до повного погашення заборгованості з пенсії, у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він має право на перерахунок пенсії на підставі довідок Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп та № 21-1533зп про розмір збільшеної заробітної плати, проте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Також позивач вказує на протиправність відмови відповідача щодо здійснення розрахунку та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з 24 травня 2017 року по теперішній час у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року позов в частині позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 13 грудня 2019 року на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1542зп про розмір збільшеної заробітної плати станом на 06 вересня 2017 року, у розмірі 60% від вказаної у зазначеній довідці місячної (чинної) заробітної плати ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року даний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у розрахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів з 24 травня 2017 року у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві розрахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів з 24 травня 2017 року у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, відповідно до статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21 лютого 2001 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Крім того, не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині задоволення позову, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги позивача та відповідача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює прокурором відділу Офісу Генерального прокурора та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України.

На підставі постанови Печерського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2017 року у справі № 757/34804/17-а, яка набрала законної сили 02 жовтня 2019 року, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року з 24 травня 2017 року.

10 серпня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про перерахунок пенсії, в тому числі, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, яка видана на підставі рішень Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7 (ІІ)/2019 та від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, та довідки Офісу Генерального прокурора від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, яка видана на підставі Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7 (ІІ)/2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155.

Листом від 28 серпня 2020 року № 2600-0311-8/12453 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 та від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019, органи Пенсійного фонду України перераховують пенсії за вислугу років з 01 квітня 2020 року прокурорам Офісу Генерального прокурора на підставі наданих органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення) станом на 26 березня 2020 року, в яких зазначено збільшений розмір посадового окладу.

В даному листі вказано про проведення перерахунку пенсії згідно із Законом України "Про прокуратуру" у зв`язку із збільшенням заробітку з 01 квітня 2020 року на підставі довідки № 21-1533 від 06 серпня 2020 року та зазначено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії з 01 квітня 2020 року на підставі довідки № 21-1543 від 06 серпня 2020 року, виданої за нормами, чинними станом на 02 січня 2020 року.

Вважаючи свої права порушеними, а відмову відповідача у перерахунку пенсії в належному розмірі неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає права, принципи, підстави, механізм та умови призначення, перерахунку і виплати пенсії за вислугу років працівникам органів прокуратури був і є Закон України «Про прокуратуру»: до 15 липня 2015 року - Закон № 1789-ХІІ, з цієї дати - Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ).

Частина 20 статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину 20 статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Як правильно зазначив суд першої інстанції, починаючи з 01 січня 2015 року в Україні жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Водночас, впродовж 2015-2019 років Кабінетом Міністрів України не визначалося умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

Однак, рішенням Конституційного Суду України №7-р(ІІ)/2019 від 13 грудня 2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Положення ч.20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для видачі органами прокуратури довідок для перерахунку пенсій з 13 грудня 2019 року.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у рішенні від 14 вересня 2020 року у справі № 560/2120/20, постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури» є чинною та є рішенням уряду про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».

11 грудня 2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1155 "Про умови оплати праці прокурорів", якою затверджено схеми посадових окладів прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних прокуратур та прирівняних до них прокуратур згідно з додатками 1-3.

На підставі даної постанови та Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7 (ІІ)/2019 Офісом Генерального прокурора видана позивачу довідка від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.

Між тим, пунктом 7 Постанови № 1155 встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України "Про прокуратуру".

Рішеннями Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі №640/1290/20, яке набрало законної сили 25 травня 2021 року, та від 27 січня 2021 року у справі №640/969/20, яке набрало законної сили 28 квітня 2021 року, визнано протиправним та нечинним пункт 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів».

Таким чином, з 01 травня 2021 року виникли підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Зазначене положення визнане неконституційним і таким, що втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення - з 26 березня 2020 року.

Так, Офісом Генерального прокурора видана позивачу довідка від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп на підставі рішень Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7 (ІІ)/2019 та від 26 березня 2020 року № 6-р/2020.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу на підставі довідки від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок пенсії з 01 квітня 2020 року. Відтак, право позивача на перерахунок його пенсії на підставі довідки від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп не порушено.

Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції в тому, що пенсія позивачу перерахована з 01 квітня 2020 року на підставі довідки від 06 серпня 2020 року № 21-1533зп, яка визначає більший розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії позивача (62 166,66 грн), ніж довідка від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп (50 426,26 грн), у зв`язку з чим недоречним є зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача з 01 травня 2021 року на підставі довідки від 06 серпня 2020 року № 21-1543зп, оскільки внаслідок здійснення такого перерахунку розмір пенсії позивача буде зменшений.

Разом з тим, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки позивач продовжує працювати.

Позовна заява та апеляційна скарга позивача обґрунтовані протиправністю розрахунку його пенсії не у відповідності до норм Закону України "Про прокуратуру".

Однак, згідно абзацу 4 частини 15 статті 86 Закону № 1697-VІІ з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як вірно зауважено судом в оскаржуваному рішенні, вказані норми на час виникнення спірних правовідносин були чинними та не визнавалися неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Таким чином, на позивача поширюються обмеження щодо отримання пенсії у період служби в органах прокуратури, визначені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".

Відтак, законними є дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати позивачу пенсії в розмірі 6 480,88 грн, розрахованої відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки позивач працює на посаді та на умовах, передбачених Законом України "Про прокуратуру" та пенсія йому призначена після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року.

Щодо відмови у розрахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів з 24 травня 2017 року по теперішній час у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, із визнанням протиправною якої не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу, слід зазначити таке.

Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03 грудня 2020 року № 27506-28720/М-02/8-2600/20, пенсію позивачу на виконання судового рішення призначено з 24 травня 2017 року. Пенсія за жовтень 2020 року в сумі 6 480,88 грн нарахована на рахунок банку ПАТ КБ "ПриватБанк". Кошти в сумі 77 352,44 грн за період з 02 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року нараховані в жовтні 2020 року на банківську установу. Виплата коштів в сумі 155750,18 грн, нарахованих за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2019 року, здійснюється за рахунок бюджету.

Позивач вказує, що заборгованість у розмірі 155 750 грн він отримав 19 березня 2021 року. Заборгованість з пенсії за період з 24 травня 2017 року по 30 вересня 2017 року в сумі 27 596 грн, нараховану Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року у справі № 640/1024/21, не виплачена.

Наведене підтверджує доводи позивача щодо несвоєчасності отримання пенсії.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159.

Згідно статей 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Отже, дія вказаних норм поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі, з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. (стаття 4 Закону №2050-III).

Відповідно до пункту 2 Порядку №159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону № 1058-IV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Водночас компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але невиплачені.

Враховуючи наведене правове регулювання суд дійшов висновку, що позивачу підлягає виплата компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з 24 травня 2017 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційних скаргах доводи позицію суду не спростовують.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

З наведеного вище колегія суддів приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 03 травня 2022 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.О. Беспалов

Є.І. Мєзєнцев