Справа № 120/17551/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

10 травня 2022 р. Справа № 120/17551/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керам" про припинення права користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керам" про припинення права користування надрами.

Ухвалою суду від 13.12.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. При цьому, керуючись положеннями статей 12 та 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

14.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача, в якому просив вказаний позов залишити без розгляду у зв`язку з пропуском суб`єктом владних повноважень тримісячного строку звернення в суд з цим позовом. Дане клопотання обгрунтоване тим, що відповідь на лист позивача про надання згоди/не згоди на припинення користування надрами від 23.07.2021, відповідачем було надано 12.08.2021 листом №7, що підтверджується фіскальним чеком від 12.08.2021, описом вкладення до експрес повідомлення від 12.08.2021, накладною №276 та повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа), відповідно яких слідує, що суб`єкт владних повноважень отримав не згоду про припинення користування надрами 13.08.2021, а відтак строк звернення до суду з даним позовом повинен відраховуватися з 14.08.2021 і мав закінчитися 14.11.2021, проте позивач з даним позовом звернувся 29.11.2021, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Розглянувши подане клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Також слід враховувати, що частина перша статті 122 КАС України передбачає можливість встановлення строків звернення до адміністративного суду іншими законами.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

За змістом частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Разом з цим, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України установлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою і четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як установлено судом, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 29.11.2021 (вбачається з поштового конверта), вимоги якого стосуються скасування (анулювання) спеціального дозволу на користування надрами, наданого позивачем для відповідача 25.01.2021 під № 4885 на підставі порушень, що були встановлені в акті перевірки №06-02/26/2020-32/у (81) від 30.09.2020 та приписі №919-14/06 від 30.09.2020.

Частиною 2 статті 26 Кодексу про надра України передбачено, що право користування надрами припиняється органом, який надав надра у користування, а у випадках, передбачених пунктами 4, 5, 6 цієї статті, у разі незгоди користувачів, - у судовому порядку. При цьому питання про припинення права користування земельною ділянкою вирішується у встановленому земельним законодавством порядку.

Відтак, право на звернення до суду у органу, який надав надра у користування, виникає за умови дотримання вимог частини 2 статті 26 Кодексу про надра України, тобто після доведення до відома надрокористувача про наявність підстав для припинення права користування надрами та надання останнім згоди на це чи не надання згоди.

Із наведеного слідує, що позивач має право заявити до суду вимогу про припинення права користування надрам шляхом анулювання дії спеціального дозволу на користування надрами лише у разі незгоди користувача надрами на припинення такого права.

Держгеонадра 23.07.2021 направило надрокористувачу лист №12176/01/02-21 з проханням надати до Держгеонадр у 15-денний строк, з моменту отримання листа, власну позицію (згоду/незгоду) на припинення права користування надрами, який відповідач отримав 05.08.2021. Однак, як вказав позивач, відповіді ТОВ "Керам" не надав.

Тому позивач, припускаючи, що відповідь від відповідача Держгеонадра могли отримати 31 серпня 2021, подав позов до суду 29.11.2021, і, як зазначає у позовній заяві, в межах тримісячного строку звернення до адміністративного суду.

Проте, дослідивши надані відповідачем докази на підтвердження пропуску позивачем строку звернення до суду, а саме лист №7 від 12.08.2021 про не згоду на припинення користування надрами, фіскальний чек від 12.08.2021, опис вкладення до експрес повідомлення від 12.08.2021, накладну №276 та повідомленням про вручення поштового відправлення (рекомендованого листа), судом встановлено, що суб`єкт владних повноважень отримав відповідь на лист від 23.07.2021, а саме не згоду відповідача про припинення користування надрами - 13.08.2021.

А відтак строк звернення до суду з даним позовом почав відраховуватися з 14.08.2021 і закінчився 14.11.2021, проте, як зазначено вище, позивач з даним позовом звернувся лише 29.11.2021, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Також практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В даному ж випадку, позивач зазначає, що для нього строк для звернення до суду повинен закінчитися 01.12.2021, проте судом встановлено, що такий закінчився 14.11.2021, і позивач його не дотримався. Інших поважних підстав пропуску строку звернення із позовом до суду позивач не зазначив.

Враховуючи відсутність поважних підстав пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову Державної служби геології та надр України без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 243, 248, 256 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державної служби геології та надр України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керам" про припинення права користування надрами - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна