Справа № 440/518/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/518/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Великобагачанської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Великобагачанської селищної ради (надалі також відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення 20 сесії 8 скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 » та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 гектари, яка знаходиться на території Великобагачанської селищної ради.

Позовна заява зареєстрована канцелярією суду 11 січня 2022 року за вх. №2086/22.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням 20 сесії 8 скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 » позивачу відмовлено в наданні такого дозволу, оскільки земельна ділянка розташована в цілісному масиві земель комунальної власності, включеному в перелік земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах. Позивач вважає, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є незаконною, а мотиви, які наведені в оскаржуваному рішенні, не ґрунтуються на вимогах законодавства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/518/22, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні), витребувано докази.

25 березня 2022 року до суду надійшов відзив Великобагачанської селищної ради на позовну заяву /а.с. 22-25/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що бажана до відведення земельна ділянка розташована в цілісному масиві земель комунальної власності, включеному в перелік земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах. У свою чергу, на підставі частини 3 статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів. Таким чином, Великобагачанська селищна рада не має правових підстав для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанської селищної ради із клопотанням від 23.11.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Великобагачанської селищної ради для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га /а.с. 9, 27/.

До вказаного клопотання позивачем було додано графічні матеріали /зворот а.с. 27/, копію паспорта позивача та копію картки платника податків /а.с. 28, 29/.

За результатами розгляду цього клопотання ОСОБА_1 рішенням двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 " відмовлено гр. ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , в наданнi дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо вiдведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га у власнiсть для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах села Багачка Перша Миргородського району Полтавської областi, у зв`язку з тим, що земельна дiлянка розташована в цiлiсному масивi земель комунальної власностi, включеному в перелiк земельних ділянок, права на якi підлягають продажу на земельних торгах /а.с. 11, 26/.

Позивач не погодився рішенням двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 " та звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 ", суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (надалі - ЗК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до приписів частини 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною 7 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі №21-358а13 та в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 545/808/17, від 07.06.2019 у справі №826/17196/17, від 25.02.2020 у справі №723/1964/14-а, від 22.04.2020 у справі №818/1707/16.

В якості підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спірному рішенні зазначено те, що спірна земельна дiлянка розташована в цiлiсному масивi земель комунальної власностi, включеному в перелiк земельних ділянок, права на якi підлягають продажу на земельних торгах.

Відповідачем до суду разом з відзивом на позовну заяву надано копію рішення Великобагачанської селищної ради від 16 липня 2021 року "Про перелік земельних ділянок та про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" /а.с. 30/, пунктом 1 яким вирішено визначити земельні ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами селища Велика Багачка, землі водного фонду, розташовані в межах села Перекопівка, землі сільськогосподарського призначення комунальної власності в межах села Стефанівщина, землі сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами села Семенівка, Багачка Перша, Широке на території Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області (перелік додається), право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні).

Статтею 136 Земельного кодексу України визначено порядок підготовки лотів для продажу на земельних торгах.

Відповідно до приписів статті 136 ЗК України підготовку лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів. Підготовка лотів до проведення земельних торгів включає: а) виготовлення та затвердження у встановленому законодавством порядку документації із землеустрою (у разі формування земельної ділянки, зміни цільового призначення земельної ділянки та в разі, якщо відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру); б) державну реєстрацію земельної ділянки; в) державну реєстрацію речового права на земельну ділянку; г) отримання витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель" у разі продажу на земельних торгах права оренди на неї; ґ) проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до Закону України "Про оцінку земель", крім випадків проведення земельних торгів щодо набуття права оренди земельної ділянки; д) встановлення стартової ціни продажу земельної ділянки, яка щодо земель державної та комунальної власності не може бути нижчою за експертну грошову оцінку земельної ділянки; е) встановлення стартового розміру річної орендної плати, який щодо земель державної та комунальної власності не може бути меншим, ніж розмір орендної плати, визначений Податковим кодексом України, а щодо земельних ділянок державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь - не може бути меншим 7 відсотків їх нормативної грошової оцінки; є) встановлення стартової ціни продажу прав емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, яка щодо земель державної чи комунальної власності не може бути нижчою за вартість відповідного права, визначену шляхом проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок; ж) визначення дати проведення земельних торгів.

Фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів забезпечує організатор земельних торгів.

Один лот складається виключно з однієї земельної ділянки або прав на неї.

Земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності, або права на них, виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися в користування до завершення торгів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги, серед іншого, в обов`язковому порядку має містити кадастровий номер відповідної земельної ділянки. При цьому формуванню переліку земельних ділянок передує процедура підготовки лоту до торгів, в межах якої організатор торгів, зокрема, здійснює державну реєстрацію земельної ділянки із присвоєнням відповідного кадастрового номеру.

Відповідно до частин 1, 4 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Отже, враховуючи те, що до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставляються на земельні торги, може бути включено земельну ділянку лише за умови присвоєння їй кадастрового номеру, тобто сформовану земельну ділянку відповідно до статті 79-1 Земельного кодексу України, то в даному випадку земельна ділянка не є сформованою та їй не присвоєно кадастровий номер.

Натомість, п.п. 2.1 п. 2 рішення Великобагачанської селищної ради від 16 липня 2021 року "Про перелік земельних ділянок та про організаційні заходи щодо підготовки документації до земельних торгів (аукціону)" зобов`язано з метою підготовки документації до земельних торгів виконавчий комітет селищної ради на земельні ділянки, зазначені у додатку до цього рішення, забезпечити розроблення документації із землеустрою (у разі необхідності).

Доказів формування земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера відповідачем суду не надано.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що станом на день розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняття оскаржуваного рішення бажана позивачем земельна ділянка була включена до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги, чи входила до складу сформованої земельної ділянки, що виставлена на земельні торги.

Відтак, вказана у рішенні від 24.12.2021 підстава для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою є необґрунтованою та суперечить вимогам Земельного кодексу України.

Крім того, у оспорюваному рішенні відповідач зазначає, що до переліку земельних ділянок, право на які буде виставлено на земельні торги, включений саме масив, до якого входить бажана позивачем до відведення земельна ділянка, а не окремі земельні ділянки, що також доводить, що земельна ділянка, щодо якої позивач просить надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, є не сформованою, а відтак такою, яка не може бути включеною до відповідного переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Зазначені вище висновки щодо застосування норм права узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 420/914/19.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що рішення двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24.12.2021 "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 " прийняте відповідачем не на підставі, не у межах повноважень, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Підсумовуючи викладене вище, суд погоджується з обраним позивачем способом захисту його порушеного права та вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24 грудня 2021 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 " та зобов`язати Великобагачанську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Великобагачанської селищної ради для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га з урахуванням висновків суду.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

У позові позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з приписами частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За подання позову у цій справі позивач не сплачував судовий збір, а отже, не поніс витрати на сплату судового збору. Тому відсутні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат по сплаті судового збору.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 1 статті 138 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зважаючи на викладене вище, відсутні підстави для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 134, 139, 229, 241-245, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Великобагачанської селищної ради (ідентифікаційний код 21044600, вул. Шевченка, 73, смт. Велика Багачка, Миргородський район, Полтавська область, 38300) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення двадцятої сесії восьмого скликання Великобагачанської селищної ради від 24 грудня 2021 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Великобагачанську селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23 листопада 2021 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Великобагачанської селищної ради для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га з урахуванням висновків суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич