Справа № 340/8179/21
Суддя: Берднікова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

05.05.2022 Провадження №2-а/389/53/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам`янка, за правилами спрощеного позовного провадження, справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не за`являє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління державного казначейства в Кіровоградській області, про скасування постанови про застосування адміністративного штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Представиник позивача - адвокат Швець Р.Ю. подав до суду вказану позовну заяву, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову "Про застосування адміністративного штрафу" Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №00000394 від 20 жовтня 2021 року.

Вимоги обгрунтовані тим, що 23 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , отримала листа №214 з постановою по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі від 20 жовтня 2021 року серії ВМ №00000394 про те, що нібито вона 19 жовтня 2021 року о 21 год 03 хв. за адресою Н-23, км 2+998, Кіровогадська область, на транспортному засобі DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , допустила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП за перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху.

Даною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З оскаржуваною постановою позивач категорично не погоджується, оскільки вона не вчиняла правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП. Транспортний засіб DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , являється контейнеровозом максимальна вага для якого не повинна перевищувати 44 т, а не 42, та ним здійснювалося перевезення сипучого вантажу - кукурудза. Проведення зважування у русі, шляхом по осьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необіхного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу не може дати однозначних та досовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх властивостей, легко деформується під дією мінімальних сил. Відповідно до договору оренди, ПП Знам`янка «АВТО - СВІТ» є автомобільним перевізником і тому жодного відношення до вказаного адміністративного правопорушення позивач не має. Згідно з ТТН від 19 жовтня 2021 року №571802 вантажовідправниом є СТОВ «Надія» село Червоновершка Компаніївського району Кіровоградської області. Перевірка стовоно позивача відношення не має, 19 жовтня 2021 року транспортні перевезення вантажу, безпосередньо позивачем не здійснювалися, сам транспортний засіб перебуває у ПП «Знам`янка «АВТО-СВІТ», яке є автомобільним перевізником. Безпідставно складені результати проведення перевірки габаритно-вагового контролю, не підтверджують жодним чином інкриміноване адміністратвине правопорушення із застосуванням адміністратвиного штрафу. Відповідачем при проведенні перевірки, оформленні її результатів та застосування адміністратвино - господарського штрафу порушено вимоги чинного законодавства та права позивача, а тому спірна постанова про застосування адміністративного штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Представник позивача - адвокат Швець Р.Ю. підтримав позовні вимоги, надавши відповідну заяву.

Представник відповідача - Державної служби України з безпеки на транспорті (Укрктрансбезпека) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку. Надав відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити виходячи з наступного. Так, в обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що: він не вчиняв праворушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП, габаритно вагові параметри належних йому транпортних засобів не перевищували нормативних параметрів, визначених п.22.5 Правил дорожнього руху; правопорушення відсутнє, оскільки нормативне навантаження для транспортного засобу повинно визначатись як для контейнеревозу; вантаж, що перевозився був сипучим; позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення. При цьому, суб`єкта відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП визначено ст.14-3 КУпАП та ним є фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортно засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зарееєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої особи. Вищезазначеною нормою не пердбачена адміністратвина відповідальність вантажовідправника. Позивач є власником транспортного засобу та одночасно керівником ПП «Знам`янка «Авто-Світ, якому вона передала транспортний засіб у позику. Та обставина, що належний позивачу транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та превезення вантажів з перевищенням нормативних параметрів, визначених п.22.5 ПДР без отримання на те спеціального дозволу формує в його (позивача) діях склад адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зазначені позивачем доводи, що належний йому транспортний засіб являється контейнеровозом, тож нормативне навантаження для трансопртного засобу повинно визначатися як для контйнеровозу, не відповідають дійсності, оскільки відповідно до копії свідоцтва транспортний засіб DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а не контейнеровозом. Посилання на копію товаро-транспортної накладної не можуть бути підтвердженням відповідності маси транспортного засобу нормативним параметрам, що визначен в п.22.5 ПДР. Перевізник зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. Жодним нормативно- правовим актом не передбачено можливості звільнення від відповідальності за порушення нормативних параметрів транспортних засобів, що визначені п.22.5 ПДР, під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу. Факт порушення транспортним засобом вагових параметрів, визначених п.22.5 ПДР України, доведено належними та допустимими доказами, вимірювання якого проводилось за допомогою належного технічного приладу, який відповідає встановленим до нього вимогам. Доводи позивача є необґрунтованими та його притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства. Окрім того, на обґрунтування викладених у відзиві заперечень на позовну заяву надано відповідні докази.

Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розглядусправи повідомлений у встановеномиу порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, будь-які заяви чи клопотання від нього не надходили.

Згідно з ч.4 ст.159 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Представник третьої особи - Управління державного казначейства в Кіровоградській області також до суду не з`явився, але подав пояснення щодо адміністратвиного позову та просив відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення судових витрат у визначеному ним порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2021 року провідним фахівцем відділу цифрової трансформації та інформаційно-технічного забезпечення Департаменту аналітики та цифровізації Державної служби України з безпеки на транспорті Соколюк Л.М. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання /пербування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії ВМ №00000394, відповідно до якої на ОСОБА_1 , накладено адміністратвине стягнення увиді штрафу в розмірі 17000 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 19 жовтня 2021 року о 21 год. 03 хв. за адресою Н-23, км 2+998 Кіровоградська область зафіксовано транспортний засіб DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 11,7% (9,68 тон.), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 12,6% (7,507 тон.) Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі, технічним засобом:Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM,10022. Серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії №UA/TR/001 35 376-21 до 10 вересня 2022 року.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування із зазначених у позовній заяві підстав, які зазначені вище.

На обґрунтування своїх доводів позивачем до матеріалів справи долучено: свідоцтво про реєстрацію трансопртного засобу, відповідно до якого транспортний засіб марки DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , є вантажним спеціальзованим сідловим тягачем, повна масса якого 20500 т, без навантаження 8290 т.; договір позички транспортних засобів від 21 травня 2021 року, який укладено між ОСОБА_1 як позичкодавцем та ПП «Знам`янка «АВТО - СВІТ» як користувачем та відповідно до якого позичкодавець передав користувачу в тимчасове безоплатне користування строком на 10 років транспортний засіб DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_1 також є директором підприємства користувача.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі по тексту Положення), яка є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека, відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів у зонах габаритно-вагового контролю; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушенні і накладає адміністративні стягнення (пункт 5 Положення).

Пунктом 7 Положення, для виконання покладених на неї завдань, Укртрансбезпека має право: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справи про порушення законодавства; використовувати засоби фото і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

З наведеного вбачається, що відповідач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 917/210/19.

Згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі - «Правила дорожнього руху»).

Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.22.1 ПДР України, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до п.22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у п.22.5 ПДР України, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу (здвоєні осі), допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративна відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

Механізм фіксації адміністратвиних правоопрушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксаціх адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному трансопрті в автоматичному режимі , завтердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року №1174.

Згідно з п. 11-12 Порядку №1174 автоматичні пункти, які фіксують праовопрушення, передбачені КУпАП, забезпечують зокрема, вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь трансопртного засобу та вимірювання загальної маси транспортного засобу.

Як зазначено у оскаржуваній постанові при проведенні вагового контролю використовувався технічний засіб Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM,10022, номер свідоцтва про повірку технічного засобу №UA.TR.001 35 376-21, строк дії до 10 вересня 2022 року.

Габаритно-ваговий контроль проводився у пункті автоматичного комплексу габаритно-вагового контролю, який розміщений на автомобільній дорозі Н-23, км 2+998, Кіровоградська область. При цьому, посадовими особами Укртрансбезпеки використовувались вимірювальне обладнання автоматичного пункту прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, виробництва ТОВ «Інтеграл Сістемс», заводський номер WIM29, Н-23 Кропивницький Кривий Ріг Запоріжжя км 2+500 3+500.

Представником відповідача до відзиву на позовну заяву надано сертифікат перевірки типу від 17 червня 2021 року №UA.TR001 62-21, приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, позначення типу Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, чинний до 16 червня 2031 року.

Також представником надано сертифікат відповідності №UA.TR.001 62-21 Rev.0 від 10 вересня 2021 року. У графі «Застосований гармонізований стандарт» вказано, що при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовуються: ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT) «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробувань»; ДСТУ 7363:2013 OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). За результатами проведених досліджень та випробувань встановлено, що прилад із зазначеним заводським номером відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в 5.2.ДСТУ OIML R 134-1:2010, зокрема випробування в русі згідно п.5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно п. 5.2.1.2.

Наданим представником відповідача експертним висновком ТОВ «Безпека та інновації інформаційних систем» від 28 травня 2021 року №1245 встановлено, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM, що наданий на експертизу ТОВ «Інтеграл Сістемс», відповідає вимогам нормативних документів із технічного захисту інформації в обсязі функцій, зазначених у документі «Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів в русі Q-FREE HI TRAC TMU4 WIM. Технічні вимоги за критеріями технічного захисту інформації» з рівнем гарантії Г-2.

Таким чином, оскаржувана постанова містить посилання на технічний засіб, номер свідоцтва про його повірку та строк його дії, що призводить до можливості його точної ідентифікації. Оскільки представником відповідача надано технічну документацію на вказаний прилад, суд виключає можливість певної технічної несправності майданчика, збоїв у системному забезпеченні або втручання людини у систему зважування.

За наслідками проведення габаритно-вагового контролю було встановлено порушення норм, які зазначені в п.22.5 ПДР України. А саме, 19 жовтня 2021 року о 21 год. 03 хв. на транспортному засобі марки DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 зафіксоване порушення - перевищення загальної маси трансопртного засобу на 11,7% (9,68 тон), навантаження на строєні осі транспортного засобу на 12,6% (7,507 тон).

На підтвердженя події адміністратвиного правопорушення відповідачем суду надано: витяг із програми АРМ аудиту стосовно зафіксованої подїї адміністративного правопорушення, фотографії транспортного засобу та державних номерних знаків, та інформаційну картку габаритно вагового контролю, відповідно до яких загальна масса транспортного зпасобу становить 49,68, коли нормативний параметр - 40 т, а навантаження на строєні осі трансопртного засобу складає 29,507 т, що на 7,507 т перевищує нормативний показник - 22 т, що відповідно відображено у постанові про притягнення до адміністратвиної відповідальності.

Вказані докази також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мереж Інтернет за наступним посиланням: https://wim.dsbt.gov.ua/r/a/BM00000394/, яке зазначене в оскаржуваній постанові з ідентифікатором доступу.

Частиною ч.2 ст.132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Вчинення вказаного правопорушення тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у правовідносинах, які стосуються перевезення вантажів, законодавець визначив чіткі обмеження, які є обов`язковими для усіх учасників дорожнього руху. У разі здійснення перевезень вантажів з перевищенням вагових обмежень Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань має право, зокрема, виносити постанову про накладенн адміністративних штрафів.

Відповідно до ст.14-3 КУпАП відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивача, як власника транспортного засобу, правомірно притягнуто спірною постановою до адміністративної відповідальності, за порушення вимог п.22.5 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.132-1 КУпАП. Відомостей про те, що до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу суду не надано.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином обов`язок доказування в адміністратвиному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрнтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а віжповідач довести обставини, якими він обгрунтовує заперечення протии позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 березня 2018 року у справі №760/2846/17.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що зважування здійсено не правильно, без урахування характеристики вантажу, відповідно не правильно визначено і навантаження на вісь, оскільки перевезення сипучого вантажу - насіння кукурудзи не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення нормативних параметрів транспортних засобів. В контексті п.22.5 ПДР перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Посилання позивача на Порядок здійснення габаритно-вагового контролюта справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування трансопртних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року №879 є необгрунтованим, оскільки згідно з п.1 цього порядку йогодія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах.

Твердження позивача про те, що транспортний засіб DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 є контейнеровозом, максимальна вага для якого не повинна перевищувати 44 тонни, а не 42, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14 січня 1997 року № 363 "Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні" дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Пунктом 17.2-17.4 Наказу міністерства транспорту України № 363 передбачено, що забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: - розпізнавальний знак;- номер контейнера;- найменування власника контейнера;- вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера.

В свою чергу, судом встановлено, що позивач перевозив сипучий вантаж без тари, та транспортний засіб відповідне маркування і т.п.

Більш того, як зазначено у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки DAF XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а не контейнеровозом.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах тавикладених висновків суду.

У рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір при подачі позову до суду, не підлягає відшкодуванню, оскільки позивачу у задоволенню позову відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,5,6,9,20,72,77,90,132-134,242,244-246,257-263,286 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), третя особа, яка не за`являє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Управління державного казначейства в Кіровоградській області, про скасування постанови про застосування адміністративного штрафу, відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду залишити по фактично плнесеному.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місце знаходження пр. Перемоги,14, місто Київ, 01135, .

Відповідач: Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, місце знаходження вул.Генерала Родимцева,102, м.Кропивницький, 250004, .

Третя особа: Управління державного казначейства в Кіровоградській області, місце знаходження посп.Винниченка, 1А, м.Кропивницький, 25022, .

Суддя Г.В. Берднікова