Справа № 440/8516/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/8516/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 08.04.2021 №1-1624.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27.08.2018 між Новосанжарською селищною радою та позивачем укладено договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове користування земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 235763,08 грн. Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату у грошовій формі. Розмір орендної плати складає - 18861,05 грн на рік, що становить 8 відсотків нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у грошовій помісячно в розмірі-1571,75 грн. 08.04.2021 податковим органом прийнято повідомлення-рішення № 1-1624, яким визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2021 рік у розмірі 39882,61 грн. З повідомленням-рішенням позивач не погодився, посилаючись на норми пунктів 288.1, 288.4, 289.1 статті 288, пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/8516/21; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) /а.с. 33/.

25.08.2021 до суду надано відзив, у якому представник відповідача позов не визнав, посилаючись на рішення тридцять п`ятої сесії селищної ради сьомого скликання від 23.06.2020 №18 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Нові Санжари", згідно з яким нормативна грошова оцінка земель смт. Нові Санжари вступила в дію 01.01.2021.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем (орендар) та Новосанжарською селищною радою (орендодавець) 27.08.2018 укладено договір оренди землі загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер :30:006:0083, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено строком на 5 років /а.с. 11-12/.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зазначений договір зареєстрований у реєстрі згідно з рішенням від 22.01.2019 /а.с. 13/.

На підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 08.04.2021 №1-1624, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем "орендна плата з фізичних осіб" у розмірі 39882,61 грн за 2021 рік /а.с. 10/.

Відповідач обґрунтовує прийняття спірного податкового повідомлення рішення тим, що згідно з листом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 29.01.2021 № 205/02-18 контролюючому органу надано наступну інформацію за договором від 27.08.2018: площа земельної ділянки 700 кв.м., призначення комерційне, грошова оцінка 498532,63 грн та обраховано орендну плату за рік у розмірі 8% - 39882,61 грн /а.с. 52/.

При цьому, відповідач також посилається на рішення тридцять п`ятої сесії сьомого скликання Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 23.06.2020 № 18 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Нові Санжари".

Позивач вважає це податкове повідомлення-рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 206 Земельного кодексу України визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельних податок або орендну плату.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Статтею 269 Податкового кодексу України визначено, що платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

Статтею 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

За приписами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що спірним податковим повідомленням - рішенням від 08.04.2021 №1-1624 позивачу визначено суму податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб згідно з договором оренди землі від 27.08.2018 у розмірі 39882,61 грн за податковий звітний період 2021 року.

Відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Стаття 21 Закону України "Про оренду землі" містить подібне визначення орендної плати, згідно з якою це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Як встановлено судом, між позивачем (орендар) та Новосанжарською селищною радою (орендодавець) 27.08.2018 укладено договір оренди землі загальною площею 0,0700 га, кадастровий номер :30:006:0083, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договір укладено строком на 5 років, який зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.

Згідно з пунктом 4 зазначеного договору на час укладення договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 235763,08 грн.

Пунктом 8 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% нормативної грошової оцінки, що складає 18861,05 грн на рік.

Відповідно до пункту 10 договору орендна плата вноситься у грошовій формі помісячно в розмірі 1571,75 грн, але не пізніше 15 грудня поточного року.

Згідно з пунктом 29 договору оренди землі від 27.08.2018 зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Відповідно до частини дев`ятої статті 93 Земельного кодексу України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

У пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

У статті 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 Цивільного кодексу України).

Також у статті 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За статтею 648 Цивільного кодексу України зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов`язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом частин першої, другої, четвертої статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Можна зробити висновок, що за загальними правилами договори укладаються сторонами цивільних правовідносин, різновидами яких є правовідносини, які виникають з договорів оренди землі, на принципах рівності сторін, свободи договору та урахування обов`язкових вимог щодо такого виду договорів та зазначенням його істотних умов і у відповідній формі.

У статті 13 Закону України "Про оренду землі" наведено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Водночас положеннями підпункту 271.1.1, 271.1.2 пункту 271.1 статті 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з абзацом другим пункту 10 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Отже, у Типовому договорі безальтернативно зазначено про обчислення орендної плати за земельні ділянки державної чи комунальної власності виключно з урахуванням коефіцієнтів індексації, а сторони договору обмежені у визначенні оцінки земельної ділянки обов`язком враховувати відповідний коефіцієнт індексації.

Розмір та умови внесення орендної плати відповідно до пункту 288.4 статті 288 Податкового кодексу України встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки. Для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.

У підпункті 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України передбачено, що річна сума орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

У даному випадку сторони встановили річну суму орендної плати у 8% від її нормативної грошової оцінки.

Зміст наведених норм свідчить про те, що при визначенні розміру орендної плати, у випадку передачі в оренду земель комунальної власності, має враховуватися нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства, а річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, однак, і не може перевищувати 12 % нормативної грошової оцінки.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №635/4233/19.

Таким чином, суд відхиляє посилання позивача на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі 813/3819/17, оскільки постановою Великої Палати Верховного Суду відступлено від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду.

Водночас, відповідно до листа Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області від 29.01.2021 №205/02-18 контролюючому органу надано наступну інформацію за договором від 27.08.2018, укладеного з ОСОБА_1 : площа земельної ділянки 700 кв.м., призначення комерційне, грошова оцінка 498532,63 грн та обраховано орендну плату за рік в розмірі 8% - 39882,61 грн /а.с. 51-52/.

При цьому, листом Держгеокадастру від 11.01.2022 № 6-28-0.222-275/2-22 "Про індексацію нормативної грошової оцінки земель за 2021 рік" /https://www.kmu.gov.ua/news/derzhgeokadastr-povidomlyaye-pro-indeksaciyu-normativnoyi-groshovoyi-ocinki-zemel-za-2021-rik/ коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель становив: за 2014 рік 1,249; за 2015 рік 1,433 (крім сільськогосподарських угідь) та 1,2 для сільськогосподарських угідь (рілля, перелоги, сіножаті, пасовища, багаторічні насадження); за 2016 рік для сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) 1,0; для земель несільськогосподарського призначення 1,06; за 2017 рік 1,0; за 2018 рік 1,0; за 2019 рік 1,0; за 2020 рік 1,0.

З урахуванням матеріалів справи та коефіцієнту індексації, річна сума орендної плати за ділянку становить за 2021 рік - 39882,61 грн.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 08.04.2021 №1-1624 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що визначені законодавством України.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.

Проте у цій справі суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування судових витрат, понесених позивачем.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області ( вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, код ЄДРПОУ ВП44057192) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Канигіна Т.С.