Справа № 380/899/22
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року справа №380/899/22

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брильовського Р.М.

при секретарі судових засідань Ізьо М.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача Саляка М.Б.

представника відповідача Писарєва О.Ю.

розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флесорес» (81144, Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, вул. Л. Українки, 53,Код ) до Львівської митниці (79000, Львівська обл., місто Львів, вул. Костюшка Т., будинок 1,) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» до Львівської митниці, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2021 року № 0000060/7.4-19 та від 26.11.2021 року № 0000061/7.4-19.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТзОВ «Флексорес» зазначило, що при митному оформленні вказаної продукції ТОВ «Флексорес» не приховувало жодних відомостей, документів чи товарів від митного контролю, не зазначало неправдивих відомостей у жодних документах, не вчиняло жодних інших дій, що були б прямо чи опосередковано покликані призвести до порушення будь-яких правил чи процедур під час здійснення митного оформлення товарів. Товари «SURKOPAK 5323» та «RESANON 100», зазначені у сертифікатах з перевезення EUR.1 згідно інформації відображеної у відповідних сертифікатах перевезення EUR.1 мають європейське походження в розумінні Протоколу № 1. На поставку таких товарів Постачальником «Polidruk West» Sp. z o.o. надано відповідні сертифікати перевезення EUR.1, видані митним органом країни експорту. Постачальник, «Polidruk West» Sp. z o.o. підтвердив, що поставки товарів здійснюються з території Європейського Союзу, товари мають європейське походження. Сертифікати EUR.1 видані «Polidruk West» Sp. z o.o на підставі сертифікатів відповідності товарів, отриманих від виробників. Обидва постачальники на адресу «Polidruk West» Sp. z o.o підтвердили походження товару, що дає право на застосування преференцій при ввезенні з території Європейського союзу, а саме довгострокові декларації постачальників щодо продукції, що має статус преференційного походження №1207/2001 від компанії ВІР (Oldbury)Ltd та №2015/2447 від компанії Resine Italiane Sri. З метою надання відповіді на запит, «Polidruk West» Sp. z o.o. зверталося до постачальників згаданих продуктів «SURKOPAK 5323» - компанії ВІР (Oldbury)Ltd. (Велика Британія) та «RESANON 100» - компанії Resine Italiane Sri. (Італія) з проханням надати інформаційні сертифікати lnf.4. Компанія ВІР (Oldbury)Ltd звернулась з метою отримання інформаційного сертифікату до уповноваженого органу у своїй країні. Своїм листом компанія Resine Italiane Sri. (Італія) повідомила про відсутність можливості звернення за таким сертифікатом та про можливість звернення імпортером до митного органу самостійно, додатково підтвердивши європейське походження товару «RESANON 100», що постачається для компанії «Polidruk West» Sp. z o.o. В свою чергу компанія «Polidruk West» Sp. z o.o звернулась до митного органу Республіки Польща з проханням направити митному органу Італії запит для отримання сертифікату lnf.4 на поставки товару «RESANON 100». Відтак імпортер та його контрагенти дотримали всіх норм чинного законодавства та Протоколу при ввезенні та розмитненні та вжили всіх заходів для верифікації сертифікатів EUR.1 та підтвердження європейського походження товарів.

Відповідач позов не визнав, у направленому на адресу суду відзиві на позовну заяву вказує на те, що ТзОВ ФЛЕКСОРЕС на митну територію України ввезено товари, де отримувач товару та особа відповідальна за фінансове врегулювання - ТзОВ ФЛЕКСОРЕС (), а відправник товару - Polidruk West Sp. z o.o., 00-116, Warszawa, ul. Swietokrzyska 30/63 Polska. Товари декларувалися платником податків із застосуванням преференції за кодом „410 і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості. Львівською митницею ДФС в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, листом від 08.02.2019 №5681/8/13-70-19/42 було скеровано до Держмитслужби на перевірку документи про походження товару від експортера Polidruk West Sp. z о. о. (Warszawa, ul. Swietokrzyska 30/63 Polska), у тому числі вищезазначені сертифікати з перевезення товару EUR.1. Державна митна служба України листом від 17.05.2021 №15/15-03/7.4/1395 інформувала Галицьку митницю Держмитслужби про отримання інформації від уповноваженого органу Республіки Польща листом від 22.03.2021 № 1801-IGC.4331.72.2020 із результатами перевірки вказаних вище сертифікатів з перевезення товару EUR.1. За результатами перевірки зазначених сертифікатів уповноважений орган Республіки Польща підтвердив походження товарів, охоплених переліченими вище сертифікатами, за виключенням товарів SURKOPAK 5323 та RESANON 100. На підставі отриманої інформації від уповноваженого органу Республіки Польща, ввезені в Україну товари SURKOPAK 5323 та RESANON 100, зазначені у вказаних вище сертифікатах з перевезення товару EUR.1, не мають статусу преференційного походження. Враховуючи, що для вищезазначеного товару преференційне походження є визначальним для оподаткування, а інформація про преференційне походження у сертифікатах з перевезення товару EUR.1, виявилась недостовірною, тому преференційна ставка ввізного мита до товарів SURKOPAK 5323 та RESANON 100 застосована неправомірно. Відтак, оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача подав суду відповідь на відзив, у якій наводить спростування доводів відповідача про правомірність спірних рішень. Позивач зазначає, що Державна митна служба України надала Товариству відомості, які свідчать про те, що у контролюючих органів відсутні підстави вважати сертифікати з перевезення EUR.1 такими, що не верифіковані польською стороною, оскільки документ, що був підставою для такого рішення не стосується ані Товариства, ані його європейського постачальника. Натомість, у додатках до Відзиву Відповідачем надано інший лист уповноваженого органу Республіки Польща від 22.03.2021 № 1801-IGC.4331.72.2019. Позивач, ознайомившись із таким документом просить суд взяти до увагу, що такий документ не був підставою для прийняття оскаржуваних рішень, Відповідач посилався на зовсім інший документ з номером - № 1801- IGC.4331.72.2020, що може свідчити або про службову недбалість або фальсифікацію (підміною) документів. Також звертаємо увагу, що у відзиві на сторінці шостій Відповідач знову ж таки посилається на документ з іншим номером, який є в матеріалах справи і який стосується інших підприємств. Що стосується листа, що Відповідач надав у додатках до відзиву (без перекладу, копію перекладу додаємо), то там містяться номери сертифікатів з перевезення EUR.1, які не відповідають номерам сертифікатів, по яких здійснювалась верифікація і підтвердження європейського походження по яких ставиться під сумнів Відповідачем. Все вищеописане в сукупності разом із аналізом Доповідної записки № 1517/7.4-15/45 від 31.05.2021 року, що надана додатком до Відзиву, а також тим фактом, що Відповідач не зміг належним чином кваліфікувати інкриміноване Товариству порушення Вважає, що лист від 22.03.2021 № 1801-IGC.4331.72.2019 не може вважатися таким, що може стати підставою для позбавлення права Товариства на застосування преференцій по сертифікатах з перевезення EUR.1.

Ухвалою судді від 17.01.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою суду від 31.01.2021 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.

Протокольною ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на письмові пояснення.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Флексорес", (далі ТОВ "Флексорес"/ Товариство) зареєстроване Управлінням державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради 28.10.2013 номер запису 1 030138. Юридична адреса: 81144, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Чишки, вул.Л.Українки,53.

Підприємство здійснює такі види господарської діяльності: неспеціалізована оптова торгівля; надання інших допоміжних комерційних послуг; оптова торгівля хімічними продуктами; інші види роздрібної торгівлі поза магазинами. Одним із профільних видів діяльності підприємства є виробництво фарб, лаків і подібної продукції, друкарської фарби та мастик (код КВЕД 20.30), та торгівля даними продуктами.

ТОВ "Флексорес" є одним із провідних виробників лакофарбових матеріалів на ринку України. Окрім цього, продукція підприємства експортується до країн ЄС та Республіки Білорусь. Для забезпечення безперебійного процесу виробництва ТОВ "Флексорес" співпрацює з багатьма зарубіжними виробниками сировини, серед яких є і європейські виробники.

ТзОВ ФЛЕКСОРЕС на митну територію України ввезено товари за, вказаними нище, митними деклараціями, де отримувач товару та особа відповідальна за фінансове врегулювання - ТзОВ ФЛЕКСОРЕС (), а відправник товару - Polidruk West Sp. z o.o., 00-116, Warszawa, ul. Swietokrzyska 30/63 Polska.

Товари оформлені за МД, що були предметом перевірки, декларувалися платником податків із застосуванням преференції за кодом 410, що підтверджується сертифікатами з перевезення товару EUR.1 №PL/MF/AN 0352357від 10.01.2019, №PL/MF/AN 0334841 від 19.112018, №PL/MF/AN 0334822 від 21.09.2018, №PL/MF/AN 0334823 від 02.10.2018, №PL/MF/AN 0334826 від 05.10.2018, №PL/MF/AN 0334828 від 24.10.2018, №PL/MF/AN 0334830 від 26.10.2019, №PL/MF/AN 0334834 від 31.10.2018, №PL/MF/AN 0334838 від 13.11.2018, №PL/MF/AN 0334846 від 13.11.2018, №PL/MF/AN 0334847 від 03.12.2018, №PL/MF/AN 0352352 від 11.12.2018, і як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості.

На запит ДФС щодо перевірки сертифікатів з перевезення товарів EUR 1. відповідно до Угоди про асоціацію та Конвенції, листом митних органів Республіки Польща від 22.03.2021 року №1801-IGC.4331.7.2019 підтверджено європейське походження всіх товарів, зазначених в сертифікатах, окрім товарів SURKOPAK 5323 та RESANON 100.

Львівська митниця провела документальну невиїзну перевірку ТзОВ ФЛЕКСОРЕС дотримання законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митними деклараціями від 24.09.2018 року №UA209140/2018/166491, від 03.10.2018 року №UA209140/2018/169575, від 06.10.2018,№UA209140/2018/170611,від 25.10.2018 №UA209140/2018/176210, від 29.10.2018 №UA209140/2018/177297, від 02.11.2018 №UA209140/2018/178557, від 15.11.2018 №UA209140/2018/181929, від 19.11.2018 №UA209140/2018/183480, від 27.11.2018 №UA209140/2018/185754, від 04.12.2018 №UA209140/2018/188061, від 13.12.2018 № UA209140/2018/190634, від 11.01.2019 №UA209140/2019/101599 за результатами якої складено Акт перевірки від 06.08.2021 №6/7.4-19/36518362.

Як слідує з Акта перевірки, на підставі співставлення документів, поданих декларантом при митному оформленні та наданих пізніше уповноваженими органами Республіки Польща, встановлено порушення ТОВ «Флексорес» вимог статті 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол І) до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода про асоціацію), статті 15 Доповнення 1 до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція), частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280 МК України , підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України внаслідок надання при переміщенні через митний кордон України та митному оформленні товарів документів, які містять неправдиві відомості щодо преференційного походження товарів.

Львівська митниця ДМСУ за результатами перевірки прийняла повідомлення-рішення: від 02.09.2021 року № 0000015/7.4-19 та від 02.09.2021 року № 0000016/7.4-19.

ТОВ «Флексорес» не погодившись з прийнятими Львівською митницею ДМСУ податковими повідомленнями-рішеннями від 02.09.2021 року № 0000015/7.4-19 та від 02.09.2021 року № 0000016/7.4-19 оскаржило вказані повідомлення- рішення до контролюючого органу вищого рівня - Державної митної служби України.

За результатами розгляду вказаної скарги Державна митна служба України прийняла Рішення про результати розгляду скарги за вих. № 08-1/10-06/13/10623 від 25.11.2021, яким частково задовольнила скаргу ТОВ «Флексорес» зменшивши суму грошових зобов`язань визначених в ППР Львівської митниці від 02.09.2021 року №0000015/7.4-19 та №0000016/7.4-19 залишивши суму податкових зобов`язань Товариства незмінною.

Державна митна служба дійшла до висновку, що Львівською митницею Державної митної служби не доведено вини Товариства і обставин, які б свідчили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексорес» удавано, цілеспрямовано створило умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання чи неналежне виконання вимог, установлених законом, оскільки зобов`язання щодо вжиття всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів пунктом 5 ст. 17 Протоколу І покладено на митні органи, які видають сертифікат з перевезення EUR.1.

Як наслідок Львівською митницею не доведено умисність порушення з боку Товариства.

Рішенням Державної митної служби України Львівській митниці доручено прийняти нові податкові повідомлення-рішення, податкові рішення від 02.09.2021 року №№ 0000015/7.4-19 та 0000016/7.4-19 вважатимуться відкликаними з дня надходження до Товариства нових ППР, які будуть містити зменшену суму грошових зобов`язань.

Львівська митниця ДМСУ прийняла нові податкові повідомлення-рішення від 26.11.2021 року № 0000060/7.4-19 та від 26.11.2021 року № 0000061/7.4-19 із зменшеним розміром штрафу.

Позивач не погодився з такими висновками контролюючого органу, вважає прийняті Львівською митницею податкові повідомлення-рішення протиправними, які підлягають скасуванню, тому звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті, даючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Згідно з частиною 1 статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких митні органи переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних та інших платежів, а також пені, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Частиною 3 статті 345 Митного кодексу України встановлено, що митні органи мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань митної справи щодо:

1) правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів;

2) обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування;

3) правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення;

4) відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі;

5) законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Підстави та порядок проведення митними органами документальних виїзних перевірок передбачені статтею 346 Митного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 351 Митного кодексу України Предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств. Документальна невиїзна перевірка проводиться у разі: 1) виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; 2) надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно з частиною 1 статті 352 Митного кодексу України посадовими особами митних органів під час проведення перевірок можуть бути використані:

1) документи, визначені цим Кодексом;

2) податкова інформація;

3) експертні висновки;

4) судові рішення;

5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.

Відповідно до частини статті 354 Митного кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником митного органу або його заступником з урахуванням розгляду заперечень до акта (у разі їх наявності) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення або надіслання підприємству акта про результати перевірки у порядку, передбаченому Податковим кодексом України для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень підприємства до акта про результати перевірки - приймається з урахуванням висновку за результатами розгляду заперечень до акта про результати перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді підприємству.

Актом перевірки встановлено порушення ТОВ «Флексорес» вимог статті 16 Протоколу І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол І) до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII (далі - Угода про асоціацію), статті 15 Доповнення 1 до Регіональної Конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження (далі - Конвенція), частини першої статті 257, частини п`ятої статті 280 МК України , підпункту в) пункту 185.1 статті 185, пункту 187.8 статті 187, пункту 190.1 статті 190 ПК України.

Стосовно вказаних висновків, викладених в Акті перевірки суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 1 ст. 281 МК України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 36 МК України встановлено, що країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України.

Відповідно до Статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фіто санітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках експертизи відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Законом України "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони" від 16.09.2014 № 1678-VII, ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Відповідно до ст.ст. 26, 31 глави 1 Розділу IV Угоди положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами - 2, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Сторони не повинні запроваджувати або зберігати в силі будь-які мита, податки або будь-які інші заходи еквівалентної дії, що накладаються на вивезення товарів або запроваджується у зв`язку з вивезенням товарів на іншу територію.

За приписами ст. 13 Протоколу 1 до Угоди преференційний режим, передбачений цією Угодою, застосовуються лише до товарів, які виконують умови цього Протоколу, транспортованих безпосередньо між Європейським Союзом та Україною. Проте товари у складі однієї партії можуть бути транспортовані через інші території з перевантаженням або тимчасовим зберіганням на цій території (за необхідності) за умови постійного перебування цих товарів під наглядом митних органів у країні транзиту чи зберігання, і якщо з цими товарами не виконуватиметься жодних операцій окрім розвантаження, перевантаження та заходів, необхідних для збереження в належному стані.

Положеннями ст. 16 Протоколу 1 до Угоди передбачено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до ст. 17 Протоколу 1 до Угоди сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту. Якщо їх заповнюють від руки, це має бути зроблено чорнилом і друкованими літерами. Опис товарів потрібно викласти у виділеній для цього комірці, не залишаючи вільних рядків. Якщо комірка заповнена не повністю, під останнім рядком опису потрібно накреслити горизонтальну лінію й перекреслити вільний залишок комірки.

Експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Дата видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 повинна бути вказана в Комірці 11 цього сертифіката.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Згідно з п. 1 ст. 16 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу, відповідно, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Статтею 18 Протоколу 1 встановлено випадки видачі сертифіката з перевезення товарів EUR.1 після експорту товару, якщо:

(a) він не був виданий під час експортування через помилки чи ненавмисний недогляд або через особливі обставини;

або

(b) було доведено перед митними органами, що сертифікат з перевезення товару EUR.1 був виданий, але не прийнятий під час імпортування з технічних причин.

Строк дії сертифіката з перевезення товарів EUR.1 та декларації інвойс складає чотири місяці з дати видачі у країні експорту, які повинні бути надані в межах зазначеного періоду митним органам країни імпорту (стаття 24 Протоколу 1).

Отже до товарів може бути відновлено режим вільної торгівлі в рамках Угоди про асоціацію між Україною та ЄС за умови подання митниці:

сертифіката з перевезення товарів EUR.1 протягом чотирьох місяців з дати видачі його у країні-експорту, але не пізніше 1095 днів від дня виникнення надміру сплаченої суми;

декларації інвойс протягом чотирьох місяців з дати видачі її у країні-експорту, але не пізніше двох років ввезення товарів, яких вона стосується від дня виникнення надміру сплаченої суми.

Стаття 25 Протоколу 1 Угоди визначає, що для підтвердження походження вищезазначені сертифікати з перевезення EUR.1 повинні подаватись одержувачем товару до митного органу країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни.

Законом України від 08.11.2017 року № 2187-VIII Про приєднання України до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження Україна приєдналася до Регіональної конвенції, яка набрала чинності з 01.02.2018 року.

Підкомітетом України - ЄС з питань митного співробітництва прийнято Рішення №1/2018 від 21 листопада 2018 року (далі-Рішення) про заміну Протоколу 1 (чинне з 01.01.2019 року).

Відповідно до статті 1 Рішення Протокол 1 замінюється текстом, викладеним у додатку до цього Рішення, зокрема з урахуванням статті 1 цього додатку у торгівлі з ЄС застосовуються правила походження Регіональної конвенції, викладені у Доповненні 1.

Згідно з Доповненнями 1 до Регіональної конвенції у розділі V статті 15 визначено, що товари, які походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR. 1.

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED.

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься декларацією походження або декларацією походження EUR-MED), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до статті 16 Доповнення 1 до Регіональної конвенції сертифікат з перевезення товару EUR. 1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Договірної сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Суд встановив, що ТОВ «Флексорес» ввезено на територію України: товар №2 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 4 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 24.09.2018 №UA209140/2018/166491); товар №2 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 1 контейнер ємністю по 1000 кг (МД від 03.10.2018 №UA209140/2018/169575); товар №2 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 1 контейнер ємністю по 1000 кг (МД від 06.10.2018 NUA209140/2018/170611); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 3 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 25.10.2018 NUA209140/2018/176210); товар №7 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 1 контейнер ємністю по 1000 кг (МД від 29.10.2018 NUA209140/2018/177297); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 1 контейнер ємністю по 1000 кг (МД від 02.11.2018 NUA209140/2018/178557); товар №1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 2 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 15.11.2018 NUA209140/2018/181927); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 2 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 19.11.2018 NUA209140/2018/183480); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 5 контейнерів ємністю по 1000 кг та товар №1 RESANON 100 - кетонову смолу, продукт, що одержаний поліконденсацією циклогексанону і формальдегіду у співвідношенні 1:1,6. CAS №25054-06-2 (МД від 27.11.2018 №UA209140/2018/185754); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 3 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 04.12.2018 NUA209140/2018/188061); товар N1 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 1 контейнер ємністю по 1000 кг (МД від 13.12.2018 №UA209140/2018/190634); товар N3 Поліуретанову смолу: SURKOPAK 5323- 3 контейнери ємністю по 1000 кг (МД від 11.01.2019 №UA209140/2019/101599).

Преференційне походження товарів «SURKOPAK 5323» та «Resanon 100» зазначені у сертифікатах з перевезення EUR.1: № PL/FM/AN 0352357 від 10.01.2019;№ PL/FM/AN 0334841 від 19.11.2018; № PL/FM/AN 0334822 від 21.09.2018; № PL/FM/AN 0334823 від 02.10.2018; № PL/FM/AN 0334826 від 05.10.2018; № PL/FM/AN 0334828 від 24.10.2018; № PL/FM/AN 0334830 від 26.10.2019; № PL/FM/AN 0334834 від 31.10.2018; № PL/FM/AN 0334838 від 13.11.2018; № PL/FM/AN 0334846 від 13.11.2018; № PL/FM/AN0334847 від 03.12.2018; № PL/FM/AN0352352 від 11.12.2018, митне оформлення яких здійснювалось за вказаними вище митними були надані «Polidruk West» Sp. z о.о. (Республіка Польща).

Тому вказані товари декларувалися платником податків із застосуванням преференції за кодом „410 і, як наслідок, з нарахуванням та сплатою ввізного мита за преференційними ставками від митної вартості в рамках дії норм статті 16 Протоколу 1 Щодо визнання концепції Походження товарів і методів адміністративного співробітництва до економічної частини Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16.09.2014 № 1678-VII та в рамках дії норм статті 15 Доповнення 1 Підтвердження походження до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференції правил походження.

Львівська митниця ДФС в рамках заходів з контролю за правомірністю визначення країни походження товарів, які оподатковуються преференційними ставками мита, листом від 08.02.2019 №5681/8/13-70-19/42 скерувала до Держмитслужби на перевірку документи про походження товару від експортера Polidruk West Sp. z о. о. (Warszawa, ul. Swietokrzyska 30/63 Polska), у тому числі вищезазначені сертифікати з перевезення товару EUR.1.

Суд звертає увагу, що стверджуючи, що товари, які зазначені у сертифікаті надані позивачем, не мають преференційного походження з Європейського Союзу у розумінні Протоколу І до Угоди, оскільки, інформація про походження у наданому позивачем сертифікаті виявилась не підтвердженою, відповідач разом з тим, не надав суду до матеріалів справи самого копії листа-запиту до уповноважених органів Республіки Польща, на який йде посилання у відзиві, а також не надано суду копії документів, які разом з листом запитом скерувала Держмитслужба до уповноважених органів Республіки Польща про походження товару від експортера Polidruk West Sp. z о. о. (Warszawa, ul. Swietokrzyska 30/63 Polska)

Державна митна служба України листом від 17.05.2021 №15/15-03/7.4/1395 інформувала Галицьку митницю Держмитслужби про отримання інформації від уповноваженого органу Республіки Польща листом від 22.03.2021 № 1801-IGC.4331.72.2020 із результатами перевірки вказаних вище сертифікатів з перевезення товару EUR.1. За результатами перевірки зазначених сертифікатів уповноважений орган Республіки Польща підтвердив походження товарів, охоплених переліченими вище сертифікатами, за виключенням товарів SURKOPAK 5323 та RESANON 100.

Також суд наголошує увагу, що відповідач надав до матеріалів справи копії листа уповноваженого органу Республіки Польща від 22.03.2021 №1801-IGC.4331.72.2020 яким, як стверджує відповідач, повідомлено, що преференційне походження товарів відповідно до Протоколу № 1 не підтверджено, однак жодного перекладу цього листа матеріали справи не містять, а тому не можливо стверджувати, що цей лист містить інформацію, що сертифікати з перевезення товару EUR.1 не відповідають вимогам щодо достовірності та правильності.

На підставі отриманої інформації від уповноваженого органу Республіки Польща, ввезені в Україну товари SURKOPAK 5323 та RESANON 100, відповідач зробив висновок, що зазначені у вказаних вище сертифікатах з перевезення товару EUR.1, не мають статусу преференційного походження.

Позивач стверджує, що товари «SURKOPAK 5323» та «RESANON 100», які зазначені у сертифікатах з перевезення EUR.1 згідно з інформацією відображеною у відповідних сертифікатах перевезення EUR.1 мають європейське походження в розумінні Протоколу № 1 щодо визначення концепції «Походження товарів» і методів адміністративного співробітництва до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони..

Суд встановив, що на поставку таких товарів Постачальником «Polidruk West» Sp. z o.o. надано відповідні сертифікати перевезення EUR.1, видані митним органом країни експорту.

Постачальник, «Polidruk West» Sp. z o.o. підтвердив, що поставки товарів здійснюються з території Європейського Союзу, товари мають європейське походження. Сертифікати EUR.1 видані «Polidruk West» Sp. z o.o на підставі сертифікатів відповідності товарів, отриманих від виробників.

Суд зазначає, що обидва постачальники на адресу «Polidruk West» Sp. z o.o підтвердили походження товару, що дає право на застосування преференцій при ввезенні з території Європейського союзу, а саме довгострокові декларації постачальників щодо продукції, що має статус преференційного походження №1207/2001 від компанії ВІР (Oldbury)Ltd та №2015/2447 від компанії Resine Italiane Sri.

З метою надання відповіді на запит, «Polidruk West» Sp. z o.o. зверталося до постачальників згаданих продуктів «SURKOPAK 5323» - компанії ВІР (Oldbury)Ltd. (Велика Британія) та «RESANON 100» - компанії Resine Italiane Sri. (Італія) з проханням надати інформаційні сертифікати lnf.4.

Компанія ВІР (Oldbury)Ltd (Велика Британія) звернулась з метою отримання інформаційного сертифікату до уповноваженого органу у своїй країні, відмови у наданні такої інформації на адресу постачальника не надходило, проте сертифікат lnf.4 на даний момент не отриманий постачальником в звичайному порядку.

Своїм листом компанія Resine Italiane Sri. (Італія) повідомила про відсутність можливості звернення за таким сертифікатом та про можливість звернення імпортером до митного органу самостійно, додатково підтвердивши європейське походження товару «RESANON 100», що постачається для компанії «Polidruk West» Sp. z o.o.

Компанія «Polidruk West» Sp. z o.o звернулась до митного органу Республіки Польща з проханням направити митному органу Італії запит для отримання сертифікату lnf.4 на поставки товару «RESANON 100», відповіді на даний момент не отримано.

Позивач зазначає, що на особистому прийомі у митному уряді м. Перемишль представник ТОВ «Флексорес» отримав інформацію про те, що запити щодо отримання інформаційних сертифікатів lnf.4 були подані митним органом Республіки Польща до митних органів відповідних держав з запитом про підтвердження європейського походження таких товарів та надання інформаційних сертифікатів lnf.4, проте інформації про отримання відповіді у ТОВ «Флексорес» нема.

Суд погоджується з твердження позивача про те, що імпортером та його контрагентами було дотримано всіх норм чинного законодавства та Протоколу при ввезенні і розмитненні та вжито всіх заходів для верифікації сертифікатів EUR.1 і підтвердження європейського походження товарів.

Позивач, його європейський постачальник та виробники товарів «SURKOPAK 5323» та «RESANON 100» зробили всі можливі кроки для підтвердження європейського походження товару.

Позивач стверджує, що у постачальників відсутні будь-які інші інструменти впливу чи альтернативні можливості для отримання сертифікатів Inf.4 окрім уже реалізованого права на звернення, запити на сертифікати Inf.4 постачальником отримали вперше.

Листом № 1801-IGC.4331.7.2019 митниця Республіки Польща проінформувала ДМС України про справжність сертифікатів та отримання підтвердження походження товарів, окрім «SURKOPAK 5323» та «RESANON 100», «із тієї країни, в якій вони мали місце».

З метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Суд зазначає, що при видачі сертифікату EUR.1 митним органом, що видає такий сертифікат, запрошується пакет документів сертифікат походження товару від виробника, інвойс, пакувальний лист та інші документи, які підтверджують походження товарів, їх преференційний статус та наявність підстав для включення таких товарів до сертифікатів EUR.1.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 22 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, митні органи Договірної сторони-експортера можуть надати будь-якому експортерові (далі - "уповноважений експортер"), який часто перевозить товари за положеннями цієї Конвенції, право складати декларації про походження або про декларації походження EUR-MED незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цієї Конвенції.

За умови подання документів із підтвердженням преференційного походження, сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови у визнанні преференційного статусу. Тобто, на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера правових підстав для підтвердження преференційного походження.

Стаття 28 Протоколу І встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, interalia (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Висновки контролюючого органу щодо відсутності у позивача права на преференцію базуються виключно на листі уповноваженого органу Республіки Польща від 22.03.2021 №1801-IGC.4331.72.2020, яким не підтверджено преференційне походження товарів, зазначених у вказаному сертифікаті. В той же час, вказаний лист уповноваженого органу Республіки Польща не можна вважати єдиним та беззаперечним доказом порушення саме позивачем митних правил, оскільки позивачем до митного оформлення надані всі документи, визначені чинним законодавством, що надані експортером та підтверджують право позивача на преференцію.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували факт офіційного звернення уповноваженого органу Республіки Польща до експортерів за наданням належних документів на підтвердження статусу походження товару, чи відповіді експортера. Тобто, відсутня інформація про звернення уповноваженого органу до експортера.

Як зазначалось вище, для митного оформлення товару за вищевказаними митними деклараціями від 24.09.2018 року №UA209140/2018/166491, від 03.10.2018 року №UA209140/2018/169575, від 06.10.2018,№UA209140/2018/170611,від 25.10.2018 №UA209140/2018/176210, від 29.10.2018 №UA209140/2018/177297, від 02.11.2018 №UA209140/2018/178557, від 15.11.2018 №UA209140/2018/181929, від 19.11.2018 №UA209140/2018/183480, від 27.11.2018 №UA209140/2018/185754, від 04.12.2018 №UA209140/2018/188061, від 13.12.2018 № UA209140/2018/190634, від 11.01.2019 №UA209140/2019/101599 декларантом було надано всі необхідні супровідні документи, в тому числі сертифікати з перевезення товару форми EUR.1 : № PL/FM/AN 0352357 від 10.01.2019;№ PL/FM/AN 0334841 від 19.11.2018; № PL/FM/AN 0334822 від 21.09.2018; № PL/FM/AN 0334823 від 02.10.2018; № PL/FM/AN 0334826 від 05.10.2018; № PL/FM/AN 0334828 від 24.10.2018; № PL/FM/AN 0334830 від 26.10.2019; № PL/FM/AN 0334834 від 31.10.2018; № PL/FM/AN 0334838 від 13.11.2018; № PL/FM/AN 0334846 від 13.11.2018; № PL/FM/AN0334847 від 03.12.2018; № PL/FM/AN0352352 від 11.12.2018, митне оформлення яких здійснювалось за вказаними вище митними були надані «Polidruk West» Sp. z о.о. (Республіка Польща).

Враховуючи те, що сертифікати з перевезення товару є офіційними документами відповідно до яких настають чітко визначені законом юридичні наслідки, тому такі документи потребують встановлення їх відповідно до закону не чинними, підробленими чи недійсними.

В матеріалах справи також відсутні докази про визнання недійсними вказаних сертифікатів з перевезення товару форми EUR.1: № PL/FM/AN 0352357 від 10.01.2019;№ PL/FM/AN 0334841 від 19.11.2018; № PL/FM/AN 0334822 від 21.09.2018; № PL/FM/AN 0334823 від 02.10.2018; № PL/FM/AN 0334826 від 05.10.2018; № PL/FM/AN 0334828 від 24.10.2018; № PL/FM/AN 0334830 від 26.10.2019; № PL/FM/AN 0334834 від 31.10.2018; № PL/FM/AN 0334838 від 13.11.2018; № PL/FM/AN 0334846 від 13.11.2018; № PL/FM/AN0334847 від 03.12.2018; № PL/FM/AN0352352 від 11.12.2018 чи про притягнення експортерів до відповідальності за фальсифікацію офіційних документів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 листопада 2021 року у справі № 460/2786/19, від 29 вересня 2021 року у справі № 1.380.2019.002337.

За практикою Європейського суду з прав людини, викладеною, зокрема, у рішенні від 23.07.2002 у справі «Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів, має саме податкове управління.

Такий обов`язок суб`єкта владних повноважень закріплений і в Кодексі адміністративного судочинства України, частиною другою статті 77 якого передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 1 статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Суд також враховує, що вищевказані сертифікати про походження EUR.1 не скасовані, недійсними не визнані, тобто є чинними, а відтак є єдиними документами, що підтверджують походження товару з країн Європейського Союзу, та надають пільги зі сплати митних платежів.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при митному оформленні поставленого товару позивач не порушив вимог статті 26 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції» Товарів, що походять з певної країни і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію і мав право на розмитнення товару за преференційною ставкою ввізного мита.

Отже, поставлені товари мають підтвердження походження з країн Європейського Союзу відповідно до Протоколу 1 до Угоди про асоціацію, що не враховано відповідачем, а відтак прийняті митним органом спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Львівської митниці від 26.11.2021 року № 0000060/7.4-19 та № 0000061/7.4-19 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оскаржені позивачем податкові повідомлення-рішення не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 26.11.2021 року № 0000060/7.4-19 та № 0000061/7.4-19.

Стягнути з Львівської митниці (79000, Львівська обл., місто Львів, вул. Костюшка Т., будинок 1,) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛЕКСОРЕС» (81144, Львівська область, Пустомитівський район, с. Чишки, вул. Л. Українки, 53,Код ) судовий збір в розмірі 2719 (дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень 99 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2022.

Суддя Брильовський Р.М.