Справа № 160/1303/22
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 травня 2022 року Справа № 160/1303/22
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, оскільки за наслідками перевірочної роботи у ІКП, відповідач зобов`язаний був відобразити в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, а саме, інформації за актом перевірки №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року, де станом на 31.03.2021 року зафіксований борг у сумі 2410274,24 грн., у т.ч. поточна кредиторська заборгованість з граничним терміном сплати 30.04.2021 року становить 196969,86 грн., а протермінована заборгованість становить 2213304,38 грн.; надіслати податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки за фактичним визначенням зобов`язання за актом перевірки №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року у сумі 2213304,38 грн. основного боргу за ПДФО у строки визначені податковим законодавством; 20.08.2021 року відповідач (на момент формування) оскарженого податкового повідомлення-рішення, мав врахувати суму сплачену суму заборгованості позивачем у розмірі 145321,58 грн., та надіслати нове податкове повідомлення-рішення на суму 2067982,80 грн. основного зобов`язання з ПДФО; 20.08.2021 року відповідач мав відобразити в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи відкликання податкове повідомлення-рішення за наслідками перевірки за фактичним визначенням зобов`язання за актом перевірки №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року у сумі 2213304,38 грн. основного боргу за ПДФО. Позивач вказує, що відповідач своєю бездіяльністю порушив права позивача та незаконно збільшив вимогу про сплату зобов`язання оскарженим податковим повідомленням-рішенням за основним зобов`язанням з ПДФО станом на 20.08.2021 року. Як встановлено з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, дійсно було допущено несвоєчасну сплату ПДФО до бюджету у сумі у сумі 2476880,16 грн. Як стверджує позивач, вказане порушення позивачем було самостійно припинено, належним виконанням обов`язку наступним чином: заборгованість за січень 2018 року у повному обсязі сплачено 27.03.2018 року; за лютий 2018 року у повному обсязі сплачено 11.04.2018 року; за липень 2018 року повному обсязі сплачено 06.09.2018 року; за серпень 2018 року повному обсязі сплачено 19.10.2018 року; за вересень 2018 року повному обсязі сплачено 30.11.2021 року; за жовтень 2018 року повному обсязі сплачено 17.12.2018 року; за листопад 2018 року повному обсязі сплачено 09.01.2019 року; за грудень 2018 року повному обсязі сплачено 28.02.2019 року; за січень 2019 року повному обсязі сплачено 28.03.2019 року; за лютий 2019 року повному обсязі сплачено 08.04.2019 року; за березень 2019 року повному обсязі сплачено 10.05.2019 року, що підтверджується розрахунком до оскарженого податкового повідомлення-рішення. З аналізу наведених норм слідує, що згідно з пп.125-1.2 п.125-1 ст.125 Податкового кодексу України, на підставі якого застосовані штрафні санкції відповідачем, а саме, 25%, незаконні, за відсутності умислу у позивача, недоведеності вини відповідачем та за наявності у позивача достатніх заходів щодо погашення заборгованості. Позивач зазначає, що відповідачем застосовано пеню за вчинення правопорушення, склад якого був відсутній у Податковому кодексу України на момент вчинення позивачем відповідної дії. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/1303/22 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи в підготовчому засіданні призначено на 07.02.2022 року.
03.02.2022 року від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через хворобу представника.
03.02.2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, через необхідність підготовки відзиву на позовну заяву.
В підготовче засідання, призначене на 15.02.2022 року, прибули представники сторін, підтримали обрані правові позиції. Судом закрито підготовче провадження у справі та, після заслуховування позиції сторін, призначено подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.
17.02.2022 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказано, що на момент формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення такої заборгованості з ПДФО у позивача не існувало, у зв`язку зі сплатою 145321,58 грн. Позивачем оскаржується податкове повідомлення-рішення, що містить загальну суму, що визначена відповідачем за актом перевірки №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року станом на 31.03.2021 року, що більша за фактичну станом на 20.08.2021 року, що значиться в ІКП. Позивач вважає, що за затримку перерахування зобов`язань з ПДФО без доведення вини має застосовуватись сума штрафу в розмірі 10%, а не 25% як в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні. Відповідачем застосовано пеню за вчинення правопорушення, склад якого був відсутній у Податковому кодексу України на момент вчинення позивачем відповідної дії.
21.02.2022 року представником позивача долучено до матеріалів справи додаткові докази.
У відповідності до вимог ст. ст.205, 243, 287 Кодексу адміністративного судочинства України судом розглянуто справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
За результатами перевірки складено акт №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року (далі - акт перевірки), згідно з висновками якого встановлено порушення в частині податку на доходи фізичних осіб:
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 05.11.2020 року №25110/6/99-00-06-01-04-06 податкове повідомлення залишено без змін.

Не погоджуючись з визначеною сумою зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд керується наступним.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки посадових осіб фіскальних органів під час здійснення податкового контролю, врегульовано положеннями Податковий кодексом України (далі - ПК України).

У відповідності до пп.19-1.1.1 п.19-1.1 ст.19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати, а також печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу «витягнутої руки» під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; щодо платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування; акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної; у разі проведення зустрічної звірки; в інших випадках, визначених цим Кодексом.

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

З акту перевірки (стор.8-11), судом встановлено, що перевіркою дотримання встановлених строків сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб, перевіряючими встановлені порушення.

Станом на 31.03.2021 року у ТДВ «АТП 11205» існує кредиторська заборгованість по ПДФО у сумі 2410274,24 грн., у т.ч. 2213304,38 грн. протермінована заборгованість по ПДФО; 196969,86 грн. поточна заборгованість по нарахованій та не виплаченій заробітній платі за березень 2021 року терміном сплати до 30 квітня 2021 року (період, що не перевіряється).

Перевіркою дотримання строків сплати (перерахування) ПДФО встановлена несвоєчасна сплата (несвоєчасне неперерахування до бюджету) ПДФО до бюджету податковим агентом, ТДВ «АТП 11205», до або під час виплати заробітної плати нарахованої (сплаченої) за період з 01.04.2017 року по 31.03.2021 року на користь найманих працівників на загальну суму 2476880,16 грн., що є порушенням ст.168 ПК України.

Деталізовані відомості встановлених фактів сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб з порушенням граничних термінів наведені у додатку №2 акту перевірки.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.37.2 ст.37 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Відповідно до пп.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений, законом строк);

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України;

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, Надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Відповідно до п.54.2 ст.54 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV ПК України для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пп.168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном «граничний термін сплати до бюджету» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Положеннями пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України визначено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У відповідності до пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету

Підпунктом 168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України встановлено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.

Таким чином, якщо, податковий агент нараховує, але не виплачує (не надає) платнику податку дохід, то податок на доходи фізичних осіб, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені ПК України для місячного податкового періоду, тобто не пізніше 30 календарних днів, наступних за місяцем нарахування доходу.

Пунктом 31.1 ст.31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податків і завершується останнім днем строку протягом якого такий податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.57.1 ст.57 ПК України податковий агент зобов`язаний оплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст.95 ПК України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пп.176.2 «а» п.176.2 ст.176 ПК України особи, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Пунктом 171.1 ст.171 ПК України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Згідно з пп.«г» п.176.2 ст.176 ПК України податкові агенти несуть відповідальність у випадках, визначених ПК України.

Враховуючи зазначене, суми податку на доходи фізичних осіб, які були нараховані (утримані) під час нарахування заробітної плати відповідно до п.54.2 ст.54 ПК України є узгодженим податковим зобов`язанням з податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету в строки визначені ст.168 ПК України. При несплаті нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб у встановлений строк, передбачений ПК України, сума несплаченого податку вважається податковим боргом.

Згідно наданих первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку (Книга «Журнал - Головна», табелів обліку робочого часу, особових рахунків щодо нарахування та виплати заробітної плати, виписок банку, прибуткових та видаткових касових ордерів, тощо) та інтегрованої картки платника в АІС «Податковий блок» ТДВ «АТП 11205», встановлено, що в порушення пп.16.1.4 п.16.1 ст.16, п.57.1 ст.57, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, пп.«а» п.176.2 ст.176 ПК України, сума ПДФО у розмірі 2476880,16 грн. сплачена до бюджету з порушенням термінів сплати та сума ПДФО у розмірі 2213304,38 грн. не сплачена до бюджету.

Податкова звітність ТДВ «АТП 11205» з податку на прибуток про отримані доходи за 2017-2021 рр., податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1 ДФ, 4 ДФ) за вказаний період, особові рахунки щодо нарахування і виплати заробітної плати підписані особисто посадовими особами підприємства. Підприємством надані належним чином завірені копії витягу з Книги «Журнал - Головна» по рахункам бухгалтерського обліку 641.4, 641.5, 651, 661. За даними податкової звітності платника податків встановлено, що сума отриманого доходу за 2020 рік - 24926,0 тис.грн, за 2019 - 36417,0 тис.грн. (прибуток 2281,0 тис.грн.), за 2018 рік - 40282,0 тис.грн. (прибуток 4149,0 тис.грн.), за 2017 рік - 36867 тис.грн. (прибуток 1698,0 тис.грн.).

ТДВ «АТП 11205» вільно (без правових обмежень) використовувало грошові кошти, що надходили до каси та до поточних рахунків підприємства. На дати граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб (відображено в додатку №2 до акту перевірки) у касі підприємства та на поточних рахунках були в наявності грошові кошти в необхідних обсягах для сплати податку.

В ході перевірки підприємству наданий запит №2 від 01.06.2021 стосовно наданні пояснень по фактам несвоєчасної сплати та несплати податку на доходи фізичних осіб. В своїх поясненнях від 02.06.2021 року за №165/2 підприємство надає пояснення виключно за період з 01.03.2020 року, тобто у період поширення на території України гострої респіраторної хвороби СOVID 19.

Несплата податку на доходи фізичних осіб відбувалась протягом періоду з 01.04.2017 року по 31.03.2021 року, що є триваючим правопорушенням, таким чином, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності і подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення ТДВ «АТП 11205» не здійснювало.

Отже, під час перевірки встановлено порушення податкового законодавства в частині несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 2476880,16 грн. та несплату до бюджету ПДФО у розмірі 2213304,38 грн.

Судом встановлено, що позивач не заперечує стосовно наявності порушення податкового законодавства в частині несвоєчасної сплати до бюджету ПДФО, предметом спору у цій справі є визначення суми нарахування податку в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні у розмірі 2213304,38 грн.

Позивач зазначає, що підприємством було сплачено суму ПДФО до бюджету у розмірі 145321,58 грн., на підтвердження чого долучив до позовної заяви копії платіжних доручень.

З аналіз долучених до позовної заяви копій платіжних доручень, встановлено, що позивач здійснив перерахування суми ПДФО до бюджету у наступних періодах: 01.04.2021 року у сумі 100,00 грн.; 09.04.2021 року у сумі 2951,55 грн.; 09.04.2021 року у сумі 894,41 грн.; 16.04.2021 року 6317,94 грн.; 19.04.2021 року у сумі 4647,44 грн.; 23.04.2021 року у сумі 1000,00 грн.; 23.04.2021 року у сумі 2661,22 грн.; 30.04.2021 року у сумі 1090,00 грн.; 30.04.2021 року у сумі 4700,00 грн.; 07.05.2021 року у сумі 1677,44 грн.; 14.05.2021 року у сумі 1360,98 грн.; 19.05.2021 року у сумі 2443,18 грн.; 21.05.2021 року у сумі 3244,96 грн.; 24.05.2021 року у сумі 2236,32 грн.; 02.06.2021 року у сумі 30000,00 грн.; 02.06.2021 року у сумі 4500,00 грн.; 02.06.2021 року у сумі 4500,00 грн.; 02.06.2021 року у сумі 7500,00 грн.; 02.06.2021 року у сумі 7500,00 грн.; 23.06.2021 року у сумі 2966,23 грн.; 20.07.2021 року у сумі 3933,70 грн.; 20.07.2021 року у сумі 5679,15 грн.; 23.07.2021 року у сумі 1617,26 грн.; 16.08.2021 року у сумі 18000,00 грн.; 19.08.2021 року у сумі 14000,00 грн.; 19.08.2021 року у сумі 5200,00 грн.; 20.08.2021 року у сумі 4600,00 грн.

Загальна сума сплати до бюджету ПДФО складає 145321,58 грн.

Перерахування вказаних платежів до бюджету, також, підтверджено банківською випискою АТ «КБ Приватбанк», долученою позивачем до матеріалів справи 16.02.2022 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем до початку проведення перевірки та формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення здійснив часткову оплату суми заборгованості зі сплати до бюджету ПДФО на суму 145321,58 грн., проте, під час проведення перевірки, формування висновків перевірки в акті від 18.06.2021 року та складанні податкового повідомлення-рішення за наслідками проведеної перевірки від 20.08.2021 року, відповідачем не було враховано суму сплати позивачем до бюджету ПДФО у розмірі 145321,58 грн., та вказана сума сплати врахована до суми нарахування оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Твердження відповідача про неповідомлення позивачем щодо здійсненої оплати до бюджету ПДФО у сумі 145321,58 грн., не є підставою для подвійного оподаткування позивача одним й тим самим податком на вже сплачену ним суму.

Відтак, суд робить висновок, що податкове повідомлення-рішення від 20.08.2021 року № підлягає скасуванню не у повному обсязі, як того вимагає позивач, а лише в частині нарахування податку на суму 145321,58 грн. з одночасним проведенням зменшення суми штрафних санкцій.

Суд не скасовує податкове повідомлення-рішення в повному обсязі, оскільки судом встановлена та позивачем фактично підтверджена правомірність нарахування суми грошового забезпечення у розмірі 2067982,80 грн.

Відповідач в цій частині нарахувань діяв правомірно на підставі висновків акту перевірки, які позивачем в цій частині не спростовуються, та їх спростування не є предметом спору у цій справі.

Відповідно до пп.60.1.1-60.1.5 п.60.1 ст.60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо:

- сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення;

- контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу;

- контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі;

- рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

Суд зазначає, що в даному випадку має місце не зменшення суми податкового боргу позивача після проведеної перевірки, а мають місце протиправні висновки податкового органу під час проведення перевірки в частині неврахування при розрахунку суми зобов`язань за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, сплаченої позивачем до бюджету суми ПДФО у розмірі 145321,58 грн.

А тому податкове повідомлення-рішення від 20.08.2021 року № підлягає частковому скасуванню в частині основної суми податкового зобов`язання на суму нарахувань у розмірі 145321,58 грн.

Отже, сума грошового зобов`язання за основним платежем має складати 2067982,80 грн.

Стосовно тверджень позивача про відсутність вини позивача у несвоєчасній сплаті податкового зобов`язання, що виключає застосування штрафної санкції у розмірі 25% від основного зобов`язання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.125-1.1 та п.125-1.2 ст.125-1 ПК України:

- ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

- ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Судом встановлено, що в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні позивачу нараховано суму штрафних санкцій за нормою п.125-1.2 ст.125-1 ПК України у розмірі 25 відсотків суми податку.

В акті перевірки, перевіряючими зазначено, що ТДВ «АТП 11205» вільно (без правових обмежень) використовувало грошові кошти, що надходили до каси та до поточних рахунків підприємства. На дати граничних термінів сплати податку на доходи фізичних осіб (відображено в додатку №2 до акту перевірки) у касі підприємства та на поточних рахунках були в наявності грошові кошти в необхідних обсягах для сплати податку.

Судом проаналізовано додаток №2 до акту перевірки та встановлено, що ані акт перевірки, ані додаток №2 до акту перевірки не містить інформації про наявність або відсутність грошових коштів у касі позивача або на поточних рахунках позивача у необхідних обсягах.

Отже, результати перевірки не містять такої інформації.

При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо утримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Тобто, правопорушенням, за яке на платника податків може бути накладено штрафні санкції, є винне діяння такого платника податків. Підставою для застосування податкового штрафу (як і кримінального, адміністративного чи будь-якого іншого покарання) є вина.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення в діях позивача вини щодо несвоєчасної сплати зобов`язань з ПДФО до бюджету покладається на відповідача, однак, суду не надано відповідних доказів.

При прийнятті рішення, суд враховує, що позивачем здійснювались заходи щодо сплати сум зобов`язань з ПДФО до бюджету, проте, через велику суму заборгованості, сплата відбувалась несвоєчасно. Вказане підтверджується додатком №2 до акту перевірки.

Відтак, позивачем вчинялись активні дії на погашення суми боргу. Суду не надано доказів наявності вини або протиправної бездіяльності позивача щодо несплати відповідних сум, за умови наявності таких сум на рахунках підприємства.

Отже, за затримку перерахування ПДФО без доведення вини має застосовуватися сума штрафу в розмірі 10 відсотків, а не 25 відсотків, а тому податкове повідомлення-рішення від 20.08.2021 року № підлягає частковому скасуванню в частині нарахування суми штрафної санкції у розмірі 25% та підлягає розрахунку сума штрафної санкції у розмірі 10% нарахованого податкового зобов`язання.

Судом встановлено, що оскільки сума грошового зобов`язання за основним платежем за оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням від 20.08.2021 року № має складати 2067982,80 грн., то сума штрафної (фінансової) санкції (штрафу) складає 206798,28 грн.

Відповідачем застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 404450,17 грн., тобто податкове повідомлення-рішення від 20.08.2021 року № підлягає частковому скасуванню в частині суми штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 197651,89 грн.

Стосовно твердження представника позивача про незаконність нарахування пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.129.1.4 п.129.1 ст.129 ПК України, в редакції, яка набула чинності 01.01.2021 року, нарахування пені розпочинається при виявленні контролюючим органом за результатами перевірки заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та/або несвоєчасної сплати, несплати (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податковим агентом суми податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Проте, п.129.1 ст.129 ПК України в редакції, яка була чинною до 01.01.2021 року, не містив таких правопорушень як заниження податковим агентом податкового зобов`язання при нарахуванні (виплаті) оподатковуваного доходу на користь нерезидентів або інших платників податків та несвоєчасна сплата, несплата (неперерахування) податковим агентом утриманих (нарахованих) податків до або під час виплати оподатковуваного доходу на користь нерезидента або іншого платника податків.

Таким чином, позивачу нараховано пеню за вчинення правопорушення, склад якого був відсутній у Податковому кодексі України на момент вчинення позивачем відповідної дії.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Офіційне тлумачення вказаної норми викладено в Рішенні Конституційного Суду №1-рп/99 від 09.02.1999 року, в якому зазначено про те, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до п.56 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України проведення перевірок, що були розпочаті до 1 січня 2021 року, розгляд заперечень платників податків до актів (довідок) таких перевірок, прийняття за їх результатами податкових повідомлень-рішень, а також їх оскарження здійснюються за правилами цього Кодексу, що діяли до 1 січня 2021 року.

Отже, відповідач незаконно нарахував позивачу пеню на підставі положень Податкового кодексу України, які набули чинності з 01.01.2021 року за дії, вчинені до 01.01.2021 року.

У п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року по справі №917/1739/17 зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Судом проаналізовано розрахунок штрафних санкцій та пені по ПДФО до акту документальної планової виїзної перевірки ТДВ «АТП 11205» №1918/04-36-07-18/23935584 від 18.06.2021 року та встановлено, що відповідачем нараховано пеню виключно на суму боргу, яка виникла до 01.01.2021 року. На суму боргу, що виникла з 01.01.2021 року, пеня відповідачем не застосовувалась.

Відтак, нарахована в податковому повідомленні-рішенні від 20.08.2021 року № пеня підлягає скасуванню в повному обсязі.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) встановлені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 року №5.

Відповідно до п.2 Порядку №5 інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу.

Інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції.

Відповідно до п.1 підрозділу 2 розділу VII Порядку №5 первинними документами, на підставі яких вносяться первинні показники до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, є: ухвала суду про відкриття провадження; ухвала суду про забезпечення позову; ухвала суду про відкриття апеляційного провадження; ухвала суду про відкриття касаційного провадження; ухвала суду касаційної інстанції про зупинення виконання рішення; рішення суду, прийняте по суті, що набрало законної сили (перша інстанція, апеляційна чи касаційна інстанція, Верховний Суд).

Підрозділом 3 Розділу VII Порядку №5 встановлено, що у разі судового провадження - керівник підрозділу судового оскарження (або особа, яка виконує його обов`язки) після отримання ухвали про відкриття провадження у справі за позовом платника чи після отримання матеріалів від відповідного структурного підрозділу податкового органу для підготовки позовної заяви призначає відповідальним за супровід цієї судової справи у суді працівника підрозділу судового оскарження (далі - юрист).

Інформація про призначення юриста вноситься до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, безпосередньо юристом не пізніше дня, наступного за днем його призначення. Інформація про заміну юриста вноситься до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, керівником (або особою, що виконує його обов`язки) не пізніше дня, наступного за днем його заміни.

Юрист не пізніше наступного робочого дня, що настає за днем отримання первинних документів, а для документів, що готуються територіальним органом ДПС,- наступного робочого дня після направлення позову до суду підрозділом судового оскарження, здійснює їх реєстрацію в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та вносить первинні показники документів, визначені у підрозділі 2 розділу VII цього Порядку. Сканована цифрова копія документа, що надійшла до територіального органу ДПС, або електронна копія документа, підготовлена територіальним органом ДПС, із додатками приєднується юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, не пізніше трьох робочих днів із дня отримання чи направлення таких документів підрозділом судового оскарження.

Сума позову, яка відображена у рішенні суду про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, та відповідає сумі податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

Інформація, яка відображена у рішенні суду про оскарження частини суми податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, заноситься юристом до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження.

З метою забезпечення контролю за повнотою внесення інформації до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, за первинними документами засобами інформаційної системи щоденно формується реєстр справ, де суми у загальному результаті не співпадають із сумами податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, та звіт щодо кількості помилок, допущених працівниками територіальних органів ДПС під час занесення до інформаційної системи, яка забезпечує відображення результатів судових оскаржень, що знаходяться на розгляді, щодо яких зупинено або закінчено провадження у звітному періоді.

Інформація, внесена та збережена юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

На основі первинних документів та первинних показників засобами інформаційної системи щоденно формується загальний реєстр про стан судового оскарження (початок процедури, стан та результати розгляду судового оскарження).

Складові результату аналізу первинних документів та первинних показників реєстру про стан судового оскарження:

інформація про первинні документи та первинні показники, яка не підлягає завантаженню до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи;

інформація про первинні документи та первинні показники, яка потребує доопрацювання перед завантаженням до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи;

інформація про первинні документи та первинні показники, що знаходяться у процесі судового оскарження та не пов`язані з контрольно-перевірочною роботою, яка підлягає завантаженню до інформаційної системи;

інформація про первинні документи та первинні показники, що знаходяться у процесі судового оскарження та не пов`язані з контрольно-перевірочною роботою, яка не підлягає завантаженню до інформаційної системи.

З метою забезпечення контролю за повнотою передачі інформації, внесеної в інформаційну систему, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, щодекадно та станом на 01 число місяця, наступного за звітним, формується реєстр співставлення донарахованих сум.

Відпрацювання записів у реєстрі співставлення донарахованих сум забезпечується відповідно до підрозділу 5 розділу V цього Порядку.

Для забезпечення повноти та своєчасності відображення в підсистемах інформаційної системи резолютивної частини рішень судів, прийнятих по суті, що набрали законної сили, не пов`язаних з контрольно-перевірочною роботою, структурним підрозділом судового оскарження щодекадно проводиться попередній контроль.

В інформаційній системі в автоматичному режимі формується реєстр контролю виконання рішень судів, прийнятих по суті, що набрали законної сили, не пов`язаних з контрольно-перевірочною роботою (далі - реєстр контролю виконання рішень судів), щодекадно та станом на 01 число місяця, наступного за звітним.

Підрозділом 4 розділу V Порядку №5 працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є, зокрема, рішення суду, прийняте по суті.

Залежно від інформації, яка завантажена в інформаційну систему з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, одночасно змінюється статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску та в ІКП відображається така інформація щодо оскарження донарахованих сум та прийнятих рішень відповідними органами інформація з рішення суду, прийнятого по суті.

Статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску змінюється відповідно до суті рішення (постанови) («Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд»).

У підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та рішень щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовується в судовому порядку» / «Вручено, судовий розгляд».

Під час часткового скасування формується нове податкове повідомлення-рішення / рішення/ вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму, що залишилась.

Під час збільшення зазначених сум у податковому повідомленні-рішенні / рішенні / вимозі та/або рішенні щодо єдиного внеску формується податкове повідомлення-рішення / рішення / вимога та/або рішення щодо єдиного внеску на суму збільшення без анулювання первинного документа та вручається платнику (вноситься дата вручення до інформаційної системи та виконуються процеси, описані в пункті 2 підрозділу 1 цього розділу).

На підставі інформації про результати судового оскарження (рішення суду, прийнятого по суті) та у разі, якщо донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі підтверджується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Вручено, судовий розгляд»), та якщо з урахуванням законодавчо встановлених строків вона вважається узгодженою, то в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо донарахування (поновлення у разі попереднього виключення з обліку)/ зменшення суми.

У разі якщо за результатами судового оскарження донарахована/зменшена сума з урахуванням її складових (платіж, санкція, пеня) у повному обсязі скасовується (статус податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску в підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, змінюється на «Скасовується в судовому порядку»), то в ІКП відображення облікових показників (операцій) щодо донарахування/зменшення суми не проводиться.

Інформація, внесена та збережена працівниками підрозділів адміністративного/судового оскарження до інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, та інформаційної системи податкових органів, яка забезпечує відображення результатів адміністративного оскарження, щоденно автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Працівники підрозділів, які проводять контрольно-перевірочні заходи, щоденно опрацьовують інформацію, завантажену в підсистему, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи з інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскаржень.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що ІКП платника податків формується відповідним контролюючим органом, який зобов`язаний забезпечити достовірність та об`єктивність даних, що в ній містяться.

При цьому, скасування податкового повідомлення-рішення судовим рішенням, яке набрало законної сили, та яким встановлено відсутність у платника відповідного боргу, зумовлює необхідність коригування відповідних показників його ІКП.

Отже, належним способом відновлення порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.08.2021 року № в частині нарахування основної суми податкового зобов`язання у розмірі 145321,58 грн., штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 197651,89 грн., пені в розмірі 12217,04 грн.

Позовні вимоги в частині визнання незаконним збільшення ГУ ДПС у Дніпропетровській області вимоги про сплату зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 145321,58 грн. у податковому повідомленні-рішенні від 20.08.2021 року №, у зв`язку з бездіяльністю ГУ ДПС України у Дніпропетровській області, яка полягає у невжитті заходів щодо не надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення за наслідками контрольно-перевірочної роботи, не зменшення заборгованості на суму сплачених платежів у ІКП, не надсилання нового податкового повідомлення-рішення після зменшення суми заборгованості у зв`язку зі сплатою податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» у сумі 145321,58 грн., за період з 01.04.2021 року по 20.08.2021 року, та зобов`язання зменшити заборгованість ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» на суму сплачених платежів у сумі 145321,58 грн., за період з 01.04.2021 року по 20.08.2021 року у ІКП, надіслати нове податкове повідомлення-рішення після зменшення суми заборгованості у зв`язку зі сплатою податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) ТДВ «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205», є неналежним способом правового захисту.

Оскільки, документом, який породжує правові наслідки для позивача внаслідок проведеної перевірки є податкове повідомлення-рішення та у зв`язку з приведенням у відповідність податковому законодавству суми нарахувань оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідні дії щодо зменшення зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 145321,58 грн. є обов`язком податкового органу, спрямованим на належне виконання рішення суду, а тому додаткового зазначення в резолютивній частині рішення про зменшення в ІКП суми боргу не потребується.

При цьому, неправильно обраний спосіб захисту порушеного права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у постанові від 24.05.2017 року в справі №6-951цс16, з якої вбачається, що власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 24970,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням від 28.12.2021 року №1366.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 24970,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у розмірі 1847,78 грн.

Керуючись ст. ст.139, 241-246, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» (вул. Калинова, буд. 87, м. Дніпро, 49087, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17А, м. Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Дніпропетровській області від 20.08.2021 року № в частині нарахування основної суми податкового зобов`язання у розмірі 145321,58 грн., штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в розмірі 197651,89 грн., пені в розмірі 12217,04 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205» () судові витрати у сумі 1847 грн. 78 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Роман ГОЛОБУТОВСЬКИЙ