Справа № 280/5855/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Справа № 280/5855/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., за участю секретаря судового засідання Погомій Я.І.

представника позивача - Фурман В.О.,

представника відповідача - Лисенко С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» (вул. Троїцька, буд. 21-А, м. Дніпро, 49101), в особі представника адвоката Фурман Вікторії Олегівни ( АДРЕСА_1 ), до Запорізької митниці Держмитслужби (вул. С. Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» (далі позивач, ТОВ фірма «Триплекс»), в особі представника адвоката Фурман Вікторії Олегівни, до Запорізької митниці Держмитслужби (далі відповідач, Митниця), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати картку відмови №UA112080/2021/00003 та рішення про коригування митної вартості № UA112080/2021/00001/1 від 01.07.2021.

Крім того, просить призначити справу до розгляду в загальному позовному провадженні, стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір.

В обґрунтування позову посилається на те, що для здійснення митного оформлення товару ним було подано митну декларацію, проте, при розгляді даної декларації митний орган дійшов висновку, що документи, надані до митного оформлення, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності. У зв`язку з цим відповідач витребував додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. Позивач надав витребувані документи, однак відповідач прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Позивач не згоден з прийнятим рішенням, оскільки вважає, що ним надані всі необхідні документи на підтвердження митної вартості товару, який переміщуються через митний кордон України, що відповідають характеру угоди, а посилання митного органу на виявлення при перевірці розбіжностей є безпідставними. Додатково витребувані документи були надані, й вони мали всі необхідні дані та повністю пояснювали виявлені розбіжності. Між тим, Митницею не зазначаючи, які саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, було прийнято оскаржувані рішення й картку відмови. Просить визнати протиправними та скасувати вищезазначене рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації.

Ухвалою від 14.07.2021 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

30.07.2021 від представника позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 04.08.2021 у справі відкрите загальне позовне провадження, підготовче засідання призначене на 15.09.2021.

Відповідач позов не визнав. Надав суду відзив (вх.№47688 від 19.08.2021) в якому зазначив, що при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України, Митниця дійшла висновку, що документи, які надані до митного оформлення товару містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. З огляду на це, декларанту була пред`явлена письмова вимога щодо необхідності подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів. Вказує, що оскільки в документах, які надані позивачем до Митниці разом з митною декларацією, містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані Митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття відповідачем рішень про коригування митної вартістю товарів та відмови митним органом у митному оформлені товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Просив відмовити у задоволенні позову.

15.09.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про закриття підготовчого засідання та призначення судового розгляду справи на іншу дату.

Протокольною ухвалою від 15.09.2021 було закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 27.09.2021.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Сторони під час розгляду справи, у судовому засіданні, повідомили, що ними надано всі необхідні документи для вирішення спору по суті.

Враховуючи норми ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), у судовому засіданні 27.09.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

24.12.2020 між ТОВ фірма «Триплекс» (Покупець) та «KRKA» (Продавець) було укладено Контракт №PRО-VE-UA-05-2021 відповідно до умов п.1.1 якого, Продавець зобов`язується в обумовлені строки поставляти Покупцю ветеринарні препарати, асортимент та якість яких зазначається в Додатку №1 - Загальна специфікація, яка є невід`ємною частиною цього контракту, а Покупець зобов`язується приймати поставлений товар та оплачувати його на погоджених умовах. Пунктом 2.3. Контракту передбачено, що ціни розуміються на умовах DAP (Іncoterms 2020) Україна, м. Запоріжжя вул. Стартова 1 або Україна, Дніпропетровська обл., с. Партизанське вул. Нова 58 автотранспортом, при вартості відвантаженого Товару не менше 30.000,00 Євро нетто і включає також видатки по упаковці та маркуванню Товару.

Сторони підписали також Додаток №1 до Контракту №PRО-VE-UA-05-2021 в якому зокрема погоджено перелік товарів та їх вартість, а також умови отримання знижок.

На виконання умов вищезазначеного Контракту, 30.06.2021 позивачем до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 (далі МК України), митну декларацію (далі - МД) в режимі ІМ 40, якій присвоєно №UA110230/2021/013177 на товар: «Препарати для дезінфекції Екоцид С - ветеринарний водорозчинний порошок для дезінфекції. Дрібногранульований порошок рожево-сірого кольору із запахом лимона добре розчинний у воді. 100г. препарату містить: калію пероксимоносульфат - 50,0г. Використовується для дезінфекції тваринницьких та птахівничих приміщень, систем подачі питної води, цехів, транспортних засобів, обладнання, приладів, та інших об`єктів, які підлягають ветеринарному нагляду. Основна діюча речовина - калію пероксимоносульфат. «Екоцид С 2,50 кг», 1769 пакетів по 2,5кг - 4422.5 кг нетто / 4622.978 кг нетто з первинним пакуванням. Серії Z88189. Термін придатності до 09.2025р. «Екоцид С 50г» 100 картонних коробочок по 25 пакетів / 50г /153.60 кг нетто з первиним пакуванням. Серії Z87482. Термін придатності до 06.2025р. Країна виробництва: SI. Торговельна марка: Ecocid. Фірма виробник: «КРКАд.д». Маркування на етикетках: «Екоцид С» - 2,5 кг. Дезінфектант. «Екоцид С, 50г». Дезінфектант. Для застосування у ветеринарії. «КРКА», д.д. Ново место, Словенія».

В гр. 44 вказаної МД зазначені наступні документи: Сертифікати якості до партій Z87482, Z88189 від 24.06.2021; Пакувальний лист (Packing list) №81207478 від 24.06.2021; Рахунок-проформа (Proforma invoice) №1188150 від 14.06.2021; Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №90392653 від 24.06.2021; Автотранспортна накладна (Road consignment note) №3362781 від 24.06.2021; Фінансова довідка №21/д від 24.06.2021; Додаток №1 від 24.12.2020; Доповнення №1 від 24.12.2020; Зовнішньоекономічний договір (контракт) №PRO-VE-UA-05-2021 від 24.12.2020; Відомості про включення товарів до переліку кормових добавок, преміксів та готових кормів, ветеринарних препаратів АА-01772-03-11 з дод.№2 від 10.10.2016; Додат.інфор. Екоцид С вх.39/д від 18.01.2020; Лист ТМ Экоцид С №б/н від 12.06.2015; Копія митної декларації; країни відправлення №MRN 21SI5840 від 24.06.2021. Того ж дня надіслано лист декларанта від 30.06.2021.

При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, Митницею були встановлені наступні зауваження:

- згідно інвойсу від 24.06.2021 №90392653 передбачена оплата за товар протягом 45 днів від дати інвойсу. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надавалось.

- у наданому до митного оформлення рахунку від 24.06.2021 №90392653 зазначено знижку (бонус) у розмірі 6 %, та прописано що усі знижки згідно Доповнення 1 від 24.12.2020. Однак інформацію щодо квартального товарообігу не надано, тобто бонус у розмірі 6 % не підтверджено документально.

- згідно фінансової довідки від 24.06.2021 №21/д зазначено 4,5 і 6 % знижок. Натомість в статті 2 п.2.1 «знижка на оплату» в Доповненні №1 зазначено «при 100% предоплате продавець предоставляет покупателю 6% финансовую скидку, рассчитанную от суммы инвойса к оплате», в рахунку від 24.06.2021 №90392653 зазначено передбачена оплата за товар протягом 45 днів, до митного оформлення платіжні доручення не подавались.

- згідно фінансової довідки від 24.06.2021 №21/д зазначено 4,5 і 6 % знижок. Натомість в статті 2 п.2.2 «знижка на оплату» в Доповненні №1 зазначено «при оплате отгруженного товара в срок не позже 45 дней с даты инвойса Продавец предоставляет Покупателю 5% финансовую скидку, от суммы к оплате», до митного оформлення платіжні доручення не подавались.

В зв`язку з цим, згідно вимог ч.3 ст.53 МК України декларанта повідомлено про необхідність надання (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткових документів, що підтверджують заявлену митну вартість та обраний метод її визначення, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) банківські платіжні документи.

Також повідомлено, що згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

01.07.2021 Декларантом (позивачем) надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: Прейскурант фірми «КРКА» від 12.04.2021 №б/н; Сертифікат дистриб`ютора від 01.01.2021 №2UА/2021; Лист фірми «КРКА» від 27.01.2021 №б/н; Довідка №18/Д від 10.06.2021 (про квартальний товарообіг); прибуткова накладна від 11.06.2021 №о00005119; видаткова накладна від 11.06.2021 №о000018512.

Як зазначив відповідач, до додатково наданих документів встановлено наступні зауваження: Ціни на товар у прейскуранті фірми «КРКА» від 12.04.2021 №б/н починають діяти з 16.04.2021, а ціни на заявлений до митного оформлення товар встановлені згідно з Додатком №1 від 24.12.2020.

Особа, уповноважена на роботу з Митницею відмовилась від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст.53 МК України, зокрема надана відповідь наступного змісту «Інші додаткові документи протягом строку, визначеного ч.3 ст.53 МК України надаватись не будуть».

У Митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Враховуючи вимоги ст. 59 МК України використана наявна в Митниці інформація щодо ідентичних товарів за методом 2А) (з розрахунку 11,9568 EUR/шт. для позиції «Екоцид С, порошок 2.5кг» за МД №UA110230/2020/027810 від 17.12.2020). Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості відповідно до поставки товару, ввезеного у співставних обсягах на комерційних умовах DAP.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів Митницею винесена картку відмови №UA112080/2021/00003 та прийнято рішення про коригування митної вартості №UA112080/2021/00001/1 від 01.07.2021.

Не погодившись із рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови ТОВ фірма «Триплекс» звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, МК України, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 МК України, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Підпунктом 1 ч. 1 ст. 57 (Глави 9) МК України передбачено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, є визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Згідно ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Всі перелічені документи були надані позивачем.

В той же час відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Треба звернути увагу, що аналіз даної норми, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію відповідача при перевірці митної вартості імпортованих товарів, дає підстави зробити висновок, що зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Не зважаючи на те, що не всі зазначені розбіжності стосувалися розрахунку митної вартості, додаткові витребувані документи були надані позивачем і на думку позивача надані додаткові документи мають всі необхідні дані та повністю пояснюють виявлені відповідачем розбіжності зазначені ним в рішенні.

Щодо фактурної вартості товару.

Відповідно до Додатку №1 до Контракту Покупець отримав знижки:

- 3% за квартальний товарообіг більше 275000,00 Євро: квартальний товарообіг склав 317008,75 Євро, що підтверджується довідкою;

- 3% додаткова фінансова знижка в інвойсі на кожне відвантаження - п.1.1.4 ст.1 Додатку 1;

- 4% для підвищення конкурентоспроможності на ринку - стаття 3 Додатку №1;

- 5% фінансова знижка від суми інвойсу за оплату товару в строк не більше 45 днів від дати інвойсу п.2.2 ст.2 Додатку 1.

Таким чином, позивачем було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог сг.53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.

Відповідно до приписів ч.6 та ч.7 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

В прийнятому відповідачем Рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено висновок відповідача, що основний метод визначення митної вартості товарів не може бути застосовано тому, що подані документи містять розбіжності та неточності.

Однак митним органом не зазначено які ж саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів відповідні наявні документи були надані.

Проте, суд вважає, що позивач надав усі документи, які дозволяють чітко визначити митну вартість за основним (першим) методом без жодних суперечностей та неузгодженостей у числових значеннях контрактної вартості продукції.

Митниця не обґрунтувала того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Ненадання декларантом запитуваних додаткових документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного суду України від 11.09.2012 (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності (постанова ВС від 05.12.2019 у справі №826/3120/16, від 14.11.2019 у справі №814/264/16 тощо).

Надаючи оцінку доводам митного органу, суд виходить з того, що саме по собі припущення митного органу про відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 по справі №1140/3242/18 вказав на те, що «Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей…».

Вищезазначені обов`язки митним органом виконані не були. Докази іншого матеріали справи не містять.

Також слід звернути увагу на те, що Верховним Судом у Постанові від 04 вересня 2018 року у справі №818/1186/17 зазначено наступне: «...Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.»

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у Постанові від 27 липня 2018 року по справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Однак, оскаржуване рішення такої інформації не містить.

Отже, суд відхиляє посилання митниці на відомості спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України щодо іншої вартості подібних товарів, оскільки самі по собі відомості даної системи не є достатньою підставою для коригування заявленої декларантом митної вартості за умови відсутності сумнівів у достовірності наданих декларантом документів та їх повноти.

Інших, обґрунтованих підстав, для коригування митної вартості товару відповідач не навів.

Щодо інших посилань відповідача викладених у відзиві, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

У рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду справи відповідачем зазначених вище принципів при прийнятті рішення дотримано не було.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі була Митниця то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, які документально підтверджені у сумі 2270,00 грн.

Інші судові витрати позивачем до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» (вул. Троїцька, буд. 21-А, м. Дніпро, 49101), в особі представника адвоката Фурман Вікторії Олегівни ( АДРЕСА_1 ), до Запорізької митниці Держмитслужби (вул. С. Синенка, буд. 12, м. Запоріжжя, 69041) про визнання протиправними та скасування рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA112080/2021/00001/1 від 01.07.2021 та картку відмови Запорізької митниці Держмитслужби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2021/00003.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької митниці Держмитслужби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Триплекс» судовий збір у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «10» травня 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль