Справа № 500/1250/22
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №500/1250/22

29 квітня 2022 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

за участю:

секретаря судового засідання Семеха В.Т.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Алексенка С.Л.

представника відповідача Басари В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи 01.01.1983 по 21.11.1988 в колгоспі ім. Суворова, с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення пенсійного віку звернувся 16.03.2020 до відповідача із заявою та необхідними документами для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду поданої заяви листом від 10.04.2020 позивача повідомлено, що на момент звернення за призначенням пенсії загальний страховий стаж становить менше 27 років, необхідного для призначення пенсії за віком.

09.07.2020 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, до якої долучив також архівні довідки та довідки про роботу в колгоспі.

У зв`язку з відмовою у призначенні пенсії за віком звертався за захистом своїх пенсійних прав до суду. Так, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №500/2316/20 позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Проте вказане судове рішення не було виконане і період роботи позивача з 01.01.1983 по 21.11.1988 не включено до страхового стажу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №500/2282/21 позов задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2007 по 07.09.2007, з 11.01.2010 по 28.02.2011.

При примусовому виконанні судових рішень відповідач зарахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.06.2007 по 07.09.2007, з 11.01.2010 по 28.02.2011 та провів повторний перерахунок стажу, однак спірний період з 01.01.1983 по 21.11.1988 не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що у книзі обліку трудового стажу відсутні відомості про причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №265-14/П-02/8-1900/22 від 14.01.2022 страховий стаж позивача становить 21 рік 05 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

На підставі статті 12 та глави 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу від 25 лютого 2022 року про відкриття провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій зазначено строк подання відзиву на позовну заяву.

23.03.2022 через відділ документального забезпечення суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Вказує, що 16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Листом №1900-0321-9/4422 від 10.04.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

09.07.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №500/2316/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої у судовому рішенні.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0303-8/9329 від 19.03.2021 при повторному розгляді заяв про призначення пенсії від 16.03.2020, від 09.07.2020 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно поданих документів страховий стаж позивача становив 20 років 04 місяці 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

При розгляді заяв ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховані період роботи в колгоспі ім. Суворова з 01.01.1983 по 21.11.1988, оскільки тривалість роботи в колгоспі за даний період зазначена в людиногодинах із інформацією про невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №500/2282/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2007 по 07.09.2007, з 11.01.2010 по 28.02.2011.

На виконання вказаного судового рішення позивачу враховано до страхового стажу зазначені періоди роботи та проведено повторно підрахунок стажу, який становить 21 рік 05 місяців 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, як видно зі змісту листа №265-14/П-02/8-1900/22 від 14.01.2022.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у зарахуванні до страхового стажу спірного періоду з 01.01.1983 по 21.11.1988 в колгоспі ім. Суворова позивач звернувся до суду за захистом своїх пенсійних прав.

Ухвалою суду від 25.03.2022 вирішено розгляд справи №500/1250/22 проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Призначено у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії судове засідання на 14.04.2022.

В судовому засіданні 14.04.2022 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити. Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника позивача про виклик свідка, оголошено перерву до 29.04.2022.

29.04.2022 в судовому засіданні позивач та його представник просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 29.04.2022 заперечила проти задоволення позову з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

16.03.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнувши пенсійного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом №1900-0321-9/4422 від 10.04.2020 позивачу відмовлено в призначенні такої пенсії за відсутністю необхідного страхового стажу 27 років, у зв`язку з чим 09.07.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, а в подальшому до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.10.2020 у справі №500/2316/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.03.2020 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0303-8/9329 від 19.03.2021 при повторному розгляді заяв про призначення пенсії від 16.03.2020, від 09.07.2020 на виконання вказаного судового рішення позивачу згідно поданих документів зараховано страхового стажу 20 років 07 місяців 26 днів, що є меншим за необхідний для призначення пенсії за віком.

Згідно поданих позивачем документів для призначення пенсії (трудова книжка, військовий квиток, довідка про роботу в колгоспі та дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) в страховий стаж враховано такі періоди:

з 20.04.1979 по 12.05.1981 - військова служба;

з 01.01.1982 по 31.12.1982 - робота в колгоспі;

з 05.12.1988 по 30.06.1995 - робота у ВАТ "ТО "Текстерно";

з 01.06.2007 по 07.09.2007 - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5;

з 01.08.2008 по 02.11.2009 - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5;

з 11.01.2010 по 31.05.2020 - робота за інформацією, яка міститься в індивідуальних відомостях форма ОК-5.

При цьому посилаючись на Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, яке схвалене Союзною радою колгоспів 14.03.1975 і затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 повідомлено, що до страхового стажу зарахувати період роботи в колгоспі ім. Суворова згідно записів трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983 та згідно довідки №70 від 05.03.2020, виданої Улашківською сільською радою з 01.01.1983 по 31.12.1988 підстави відсутні , оскільки тривалість роботи в колгоспі за даний період зазначена в людиногодинах із інформацією про невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, а інформація про встановлений мінімум трудової участі в господарстві відсутня.

У наданій копії книги обліку трудового стажу відомості про причини невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві з 01.01.1983 по 31.12.1988 відсутні. Інформація про тривалість робочого дня у представлених документах не зазначена.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 02.06.2021 у справі №500/2282/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2007 по 07.09.2007, з 11.01.2010 по 28.02.2011.

Листом №265-14/П-02/8-1900/22 від 14.01.2022 позивача повідомлено, що на виконання вказаного судового рішення враховано до страхового стажу зазначені періоди роботи та проведено повторно підрахунок стажу, який становить 21 рік 05 місяців 19 днів.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не зарахувало до страхового стажу період роботи в колгоспі ім. Суворова з 01.01.1983 по 21.11.1988, незважаючи на неодноразові звернення та судові рішення, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

Відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

За положеннями частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці відповідач вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Водночас, відповідно до пункту 1 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, яка ведеться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень).

Згідно пункту 6 Основних положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю в календарному обчисленні.

Якщо в колективному господарстві облік трудової участі провадився в людиногодинах, для обчислення страхового стажу за фактичною тривалістю людиногодини переводяться в дні. Переведення відпрацьованих працівником людиногодин у вихододні (трудодні) розглядається з урахуванням інформації щодо тривалості робочого дня в колгоспі, де працювала особа. У разі зберігання документів в архівній установі - на підставі інформації, наданої архівом.

У випадку представлення документів про трудову участь в колгоспі, виданих архівною установою, в яких зазначено тільки кількість відпрацьованих днів без зазначення інформації про встановлений мінімум трудової діяльності, особи, які звернулися за призначенням/перерахунком пенсії повинні бути повідомлені про надання таких відомостей. При чому інформація щодо встановленого мінімуму трудової участі в господарстві повинна бути зазначена стосовно конкретної особи, яка звертається за пенсією. В іншому випадку стаж роботи в колгоспі обчислюється за фактичною тривалістю пропорційно відпрацьованому часу.

Так, згідно записів трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983 копія якої долучена до матеріалів справи позивач:

1979-1981 проходив службу в армії;

запис від 10.03.1983 за 1982 рік працював бр. №2, кількість відроблених людиноднів за рік 1072, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 1300 та нараховано 659,48 грошей (карбованців)

за 1982 рік працював тракт. бр., кількість відроблених людиноднів за рік 584, в5становлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік (відсутній) та нараховано 360,85 грошей (карбованців)

запис від 20.02.1984 за 1983 рік працював тракт. бр., кількість відроблених людиноднів за рік 1640, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 906,99 грошей (карбованців)

запис від 25.03.1985 за 1984 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1345, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 907,81 грошей (карбованців)

запис від 20.02.1986 за 1985 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1933, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1410,15 грошей (карбованців)

за 1986 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1676, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1338,26 грошей (карбованців)

за 1987 рік працював тракторист, кількість відроблених людиноднів за рік 1920, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1520,10 грошей (карбованців)

за 1988 рік працював механізатор, кількість відроблених людиноднів за рік 1200, встановлений мінімум трудоднів (або людиноднів) за рік 2000 та нараховано 1192 грошей (карбованців)

21.11.1988 звільнений з роботи механізатора в зв`язку із зміною місця проживання.

Крім того за 1983-1987 роки міститься примітка "зар. пр №2 від " дати не видно із-за проставлених печаток.

Як пояснив допитаний в судовому засіданні 29.04.2022 свідок ОСОБА_2 , який з 1980 по 2005 роки працював секретарем правління колгоспу ім. Суворова, вказане свідчить про зарахування в трудовий стаж повного року роботи, бо не вироблений мінімум через специфіку господарства, погода змінювалася і тракторист не міг працювати, тривалість роботи була різною в залежності від сезону. Такі протоколи зборів приймалися кожного року щодо зарахування трудового стажу колгоспників через невироблений мінімуму людиногодин, однак не збереглися.

Таким чином, доказів поважності невироблення мінімуму трудоднів/людиногодин позивачем суду не подано.

Факт роботи позивача у колгоспі ім. Суворова за спірний період з 01.01.1983 по 21.11.1988 підтверджується також:

довідкою від 05.03.2020 №70, виданою Улашківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області на підставі "Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника" - "П№6 ст.74", які зберігаються в Улашківській сільській раді відповідно до Розпорядження голови Чортківської районної державної адміністрації від 23.07.2010 №490.

довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 01.07.2020 №371, виданою Улашківською сільською радою Чортківського району Тернопільської області.

Згідно архівної довідки Архівного відділу Чортківської районної державної адміністрації від 15.06.2020 №542 ОСОБА_1 надавалися відпустки як механізатору колгоспу імені Суворова села Улашківці Чортківського району Тернопільської області, а саме за 1985 рік з 14.03.1986 на 24 робочих днів, протокол №3 правління колгоспу ім. Суворова від 11.03.1986; за 1986 рік з 15.05.1987 на 18 робочих днів, протокол №6 правління колгоспу ім. Суворова від 25.04.1987; 1987 рік з 01.03.1988 на 24 робочих дні, протокол №3 правління колгоспу ім. Суворова від 20.02.1988.

Зі змісту архівної довідки Чортківського районного комунального підприємства "Трудовий архів" від 05.05.2021 №167 видно, що надати будь-яку інформацію про трудовий стаж ОСОБА_1 в колгоспі ім. Суворова не має можливості, оскільки даний колгосп своїх документів на збереження в Чортківське РКП "Трудовий архів" не передавав.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в пункті 3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідач в свою чергу не надав суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про вказаний вище період роботи.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за весь період і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо даних періодів роботи відповідачем суду не надано. При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки колгоспника №74 від 10.03.1983, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у колгоспі ім. Суворова у період з 01.01.1982 по 21.11.1988, суд вважає, що відповідач необґрунтовано та безпідставно не врахував до страхового трудового стажу роботи позивача період роботи в колгоспі ім. Суворова з 01.01.1983 по 21.11.1988.

При цьому, суд вважає, що обчислення страхового стажу колгоспника у разі невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві проводиться за фактичною тривалістю у визначеному порядку.

Тому суд доходить висновку, що вказаний спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до загального страхового стажу за фактичною тривалістю в календарному обчисленні при вирішенні питання призначення йому пенсії за віком.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідач таким правом не скористався.

Наявність сумнівів у відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року справі №127/9055/17, яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з вимогами частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні правовідносини, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа..

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн, який перераховано до бюджету згідно з квитанцією №0866-3962-4901-5576 від 17.02.2022.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.1983 по 21.11.1988 в колгоспі ім. Суворова с. Улашківці Чортківського району Тернопільської області у встановленому законом порядку при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві грн 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 травня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мартиць О.І.