Справа № 557/20/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 557/20/22 пров. № А/857/5941/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Качмара В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року у справі № 557/20/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Тишкун П.В. в смт. Гоща Рівненської області 23.02.2022, повний текст судового рішення складено 15.03.2022), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2021 року серії ГАБ № 163981.

Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд залишив поза увагою доводи позивача про відсутність в його діях умислу на завідомо неправдивий виклик поліції. Він не заявляв про здійснення третіми особами самогубства, що є кримінальним правопорушенням, а лише повідомив, що у сусідньому будинку підлітки перелазлять та стрибають з балкона 3 поверху будинку на балкон 2 поверху, а потім на землю. Враховуючи побачене, для уникнення можливих правопорушень та травматизму вказаних осіб, позивач зателефонував на телефонну лінію « 102» з відповідним правомірним повідомленням. При цьому позивач представився, та чекав поліції на місці події. Після приїзду поліції позивач ще раз виклав обставини, що мали місце, хоча вказаних осіб на місці події вже не було. Після чого поліцейським було винесено постанову за нібито неправдивий виклик поліції.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи, які були належним чином, згідно положень частин першої та другої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 04 грудня 2021 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції Грицюком В.М. було винесено постанову серії ГАБ № 163981 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 3400 гривень.

З описової частини постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2021року серії ГАБ № 163981 вбачається, що позивач 04 грудня 2021року близько 17 год. 05 хв. у м. Рівному по вул. Кавказькій, 6, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме: викликав працівників патрульної поліції та повідомив, що за даною адресою було здійснено самогубство, хоча такої події не було.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що вважає доведеною вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим підстави для скасування постанови відсутні.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту вказаної норми убачається, що об`єктивна сторона складу вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику спеціальних служб (в розглядуваному випадку - поліції); формою вини такого порушення є прямий умисел.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз викладеного порушення у спірній постанові вказує на те, що позивачу інкримінується виклик поліції за допомогою телефонної лінії « 102» та повідомлення про вчинення самогубства третьою особою.

При цьому, згадана постанова не розкриває такої ознаки суб`єктивної сторони складу правопорушення як здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, що ставить під сумнів правильній кваліфікації розглядуваних дій позивача за статтею 183 КУпАП.

Із змісту норми статті 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015р № 1376.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні від 22.12.2010р у справі № 23-рп/2010.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що до відзиву додаються аудіоматеріали, які є доказом у даній справі, проте такі в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, із родруківки аудіозапису повідомлення позивача до поліції, яке викладено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, вбачається, що позивач повідомляв про те, що дівчина кидається з балкона і впала.

Однак підстави для висновку про те, що позивач таким повідомленням сповіщав органи поліції про самогубство (за що його було оскаржуваною постановою притягнуто до відповідальності), відсутні.

Даний текст свідчить лише про інформування щодо певної події, свідком якої став позивач і дана подія не містить даних про самогубство.

Відповідачем не надані докази того, що події, про яку інформував поліцію позивач, не було і що той вчинив умисні дії щодо завідомо неправдивого виклику поліції.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Останній у справі, що розглядається, не довів правомірності свого рішення, яке оскаржує позивач.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова від 04.12.2021 року серії ГАБ № 163981 про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору неправильно встановив фактичні обставини справи та не надав їм належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи встановлено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн. відповідно до квитанції № 0.0..1 від 06.01.2022.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції, сума судового збору, яка підлягає стягненню, становить 496,20 грн.

Відповідно до частин 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищезазначене, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин 1 та 2 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 23 лютого 2022 року у справі № 557/20/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 04.12.2021 року серії ГАБ № 163981 скасувати, закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України сплачений судовий збір в розмірі по 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржене до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 09.05.2022