Справа № 240/38814/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року м. Житомир

справа № 240/38814/21

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області оформлену листом №25264-22925/К-02/8-0600/21 від 13.08.2021, яка призвела до не включення страхового стажу періоду роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство";

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області включити до страхового стажу періоду роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулась до органу Пенсійного фонду України із відповідною заявою про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство". Однак, відповідач листом від 13.08.2021 повідомив про відмову у зарахуванні періоду роботи позивача з підстав відсутності необхідних записів у трудовій книжці, а саме номерів наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Позивач зазначає, що вказані періоди роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме, записами у трудовій книжці та архівними довідками.

Вважаючи, що має право на зарахування до страхового стажу вказаний період роботи, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження відзив на позовну заяву до суду надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№81761/21).

Зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у зарахування страхового стажу за період роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство", оскільки у трудовій книжці та наданій архівній довідці відсутні номери наказів про прийняття на роботу та звільнення, що не суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 17.08.1993.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Житомирській області та з 25.05.2000 отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

Позивач звернулась до відповідача із заявою про зарахування до страхового стажу період роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" та надала довідку Державного підприємства "Словечанське лісове господарство" №495 від 24 червня 2021 року (а.с.

Листом від 13.08.2021 №25264-22925/К-02/8-0600/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у зарахуванні до страхового стажу період роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" з тих підстав, що у довідці Державного підприємства "Словечанське лісове господарство" №495 від 24 червня 2021 року не зазначені номери наказів про прийняття на роботу до підприємства та звільнення, що суперечить вимогам Порядку (а.с.6).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон України №1788-XII).

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

При цьому суд звертає увагу на те, що положеннями Порядку №637 не передбачено обов"язковості зазначення в уточнюючій довідці підприємства номерів наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Матеріали справи свідчать, що Державним підприємством "Словечанське лісове господарство" на підставі особових рахунків та розрахунково-платіжних відомостей працівників Сирницького лісництва за 1969 рік та Тхоринського лісництва видано довідку №495 від 24.06.2021, в якій підтверджено, що ОСОБА_2 , 1951 року народження, дійсно працювала тимчасовою робітницею на лісогосподарських роботах у Сирницькому та Тхоринському лісництві Словечанського лісгоспзагу з 25.03.1969 по 28.02.1971 (а.с. 3).

Суд вказує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці та/чи уточнюючих довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є, на переконання суду, виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень, записів у записах в трудовій книжці та/чи уточнюючих довідках.

Окрім цього відповідачем не вказано жодних інших підстав, за яких зазначене оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваного періоду роботи позивача до страхового стажу.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачем, про те, що період її роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" підлягає зарахуванню до страхового стажу та має бути врахований органом Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії.

В свою чергу, вказані відповідачем підстави для неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року є необґрунтованими.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також вказує, що протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень варто розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового акта віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Таким чином, протиправна бездіяльність у спірних правовідносинах могла мати місце у випадку, коли відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був вчинити визначені у законі дії, направлені на реалізацію суб`єктивних прав особи, проте з підстав та за обставин, що були у межах його волі та контролювались ним, протиправно ухилявся від вчинення таких дій.

В даному випадку, відповідач не здійснював ухилення від вчинення таких дій, а вчинив протиправні дії шляхом відмови позивачу у зарахуванні до трудового стажу період роботи з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення частково.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, Житомир,10003, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 зарахувати до трудового стажу період її роботи у Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період її роботи у Державному підприємстві "Словечанське лісове господарство" з 25 березня 1969 року по 28 лютого 1971 року.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 908 (дев"ятосот вісім) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 10 травня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко