Справа № 380/11595/20
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2022-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року

м. Київ

справа №380/11595/20

адміністративне провадження № К/9901/29198/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Стрелець Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Пліша М.А., суддів Ніколіна В.В., Гінди О.М.),

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі також - відповідач), у якому просила:

визнати рішення дії чи бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії позивача за період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року протиправними та дискримінаційними;

зобов`язати відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію позивачем за період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті раніше призначеної пенсії за період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію за період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

4. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено частково, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року скасовано та закрито провадження у справі.

5. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про закриття провадження у справі, виходив з того, що за наявності постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (справа №380/2324/18, апеляційне провадження №857/2891/18), яка набрала законної сили з тотожного спору, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, необхідно закрити провадження у адміністративній справі №380/11595/20 згідно з положеннями статті 319 КАС України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, позивач звернулася з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

7. На підтвердження своїх доводів, у касаційній скарзі скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції закрито провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, оскільки цей суд дійшов висновку, що є постанова, яка набрала законної сили про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Однак, скаржник зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосовно періоду з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року у справі № 813/2324/18 на підставі статті 122 КАС України залишено без розгляду, тобто суд фактично не розглянув вказані позовні вимоги. А отже, суд апеляційної інстанції не вірно дослідив зібрані у справі докази.

8. Також в касаційній скарзі позивач посилається на те, що оскаржуване судове рішення не відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, від 14 липня 2020 року у справі №160/10737/19 та від 30 липня 2020 року у справах №461/5775/16-а, №802/798/18-а.

Позиція інших учасників справи

9. 10 вересня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на касаційну скаргу позивача, в якому зазначається, що рішення суду апеляційної інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

10. Відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував частину першу статті 238 КАС України, якою визначено, що суд в імперативному порядку закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідач зазначає, що позовні вимоги, які є предметом розгляду у справі №380/11595/20, уже розглядалися у справі №857/2891/18 і щодо яких судом ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

11. Касаційна скарга надійшла до суду 9 серпня 2021 року.

12. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 9 серпня 2021 року для розгляду справи №380/11595/20 визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Желєзного І.В., суддів: Берназюка Я.О. та Чиркіна С.М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі №380/11595/20, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати відзив на касаційну скаргу.

14. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Желєзного І.В. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 6 грудня 2021 року №15), що унеможливило його участь у розгляді касаційної скарги, призначено повторний розподіл.

15. Відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 4 грудня 2022 року для розгляду справи №380/11595/20 визначено нову колегію суддів у складі судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів: Стрелець Т.Г. та Коваленко Н.В.

16. Ухвалою Верховного Суду від 4 травня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 5 травня 2022 року.

17. При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

18. Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Дрогобицькому об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримувала пенсію за віком.

19. 27 лютого 1997 року позивачка виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.

20. 6 вересня 2017 року представник позивачки ОСОБА_2 звернулася до Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області із заявою про поновлення позивачці виплати пенсії за віком, яка не виплачувалася з 1997 року.

21. Дрогобицьке об`єднане управлінням Пенсійного фонду України Львівської області листом від 29 вересня 2017 року №10603/05-22 повідомило заявника, що у зв`язку з тим, що позивачка не надала особисто необхідних документів до Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області, підстав для поновлення виплати пенсії немає.

22. Позивачка з цим не погодилася та звернулася до суду за захистом її прав.

23. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року (справа №813/2324/18, апеляційне провадження №857/2891/18) рішення Львівського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року у справі №813/2324/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 5 грудня 2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів; позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року залишено без розгляду.

Зазначена постанова суду апеляційної інстанції набрала законної сили.

24. Підставою для залишення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог за період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року було те, що такі знаходились поза межами шестимісячного строку звернення до суду.

25. Проте, вважаючи, що підстави за яких вказана вище частина позовних вимог була залишена без розгляду відпали із прийняттям Великою Палатою Верховного Суду постанови від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, ОСОБА_1 звернулась до суду з цим адміністративним позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи

26. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає таке.

27. Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

28. Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

29. Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

30. Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року відповідає, а викладені у касаційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на таке.

31. Статтею 6 Конституції України проголошено, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

32. Згідно з частиною п`ятою статті 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

33. Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

34. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

35. Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

36. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

37. Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті і остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

38. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

39. Згідно з позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №11-257заі18 тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

40. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Восьмим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу №813/2324/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання неправомірним рішення, зобов`язання поновити виплату пенсії. За результатами розгляду вказаної справи судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , яка просила: визнати неправомірним рішення про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , викладене у відмові відповідача № 10603/05-22 від 29 вересня 2017 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області провести поновлення та виплату пенсії за віком позивачці з 7 жовтня 2009 року шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

41. Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 4 вересня 2018 року у справі №813/2324/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 5 грудня 2017 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів; позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 поновлення та виплату пенсії за віком, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року залишено без розгляду.

42. У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2018 року у справі №813/2324/18, яка набрала законної сили 21 грудня 2018 року, зазначено, що до суду позивачка звернулася 5 червня 2018 року, відтак період з 7 жовтня 2009 року по 4 грудня 2017 року знаходиться поза межами шестимісячного строку звернення до суду, а тому позовні вимоги в цій частині слід залишити без розгляду. У вказаній справі суд зробив висновок, що позивачка має право на поновлення виплати пенсії з 5 грудня 2017 року, а не з 7 жовтня 2009 року.

43. Тобто, предметом спору у справі № 813/2324/18 було оскарження дій та рішень пенсійного органу щодо припинення виплати пенсії в період з 7 жовтня 2009 року та зобов`язання поновити і виплатити пенсію з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

44. Підставою звернення позивачки до суду як у справі №380/11595/20 так і у справі №813/2324/18 слугувало те, що відповідачем не виплачена ОСОБА_1 пенсія з 7 жовтня 2009 року.

45. За наведених обставин, колегія суддів Верховного Суду погоджується з судом апеляційної інстанції, що спір щодо виплати пенсії з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів з 7 жовтня 2009 року був предметом розгляду в адміністративній справі № 813/2324/18, рішення у якій набрало законної сили. Обставини, на які позивач посилається у справі №380/11595/20, встановлені судом в адміністративній справі №813/2324/18, доводам, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, також надано оцінку судом у справі №813/2324/18. Отже, сторони, підстави та предмет в адміністративних справах №813/2324/18 та у справі №380/11595/20 є однаковими.

46. Вказаним вище спростовуються доводи касаційної скарги про те, що суд у справі №813/2324/18 фактично не розглянув позовні вимоги, заявлені у справі №813/2324/18, а суд апеляційної інстанції не вірно дослідив зібрані у справі №380/11595/20 докази (у частині надання оцінки судового рішення у справі №813/2324/18).

47. Також, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що при зміні однієї альтернативної позовної вимоги іншою, або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається.

48. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №9901/433/18.

49. Крім того, зміна судової практики не є підставою для повторного звернення до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки зазначене суперечить як положенням статті 129-1 Конституції України стосовно обов`язковості судового рішення, так і положенням КАС України, які встановлюють імперативні вимоги щодо закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 вказаного Закону.

50. Колегія суддів також зазначає, що незгода позивача із висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо вирішення частини позовних вимог є підставою для оскарження відповідних судових рішень у касаційному порядку за наявності передбачених законодавством для цього підстав, а не для повторного звернення до суду з тотожним позовом.

51. Крім того, посилання позивача в обґрунтування позовних вимог на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 є фактично додатковим обґрунтуванням позовних вимог та жодним чином не змінюють предмет або підстави позову, так як не вважаються зміною підстав позову, доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

52. Викладені у касаційній скарзі доводи про відмінність у цьому спорі предмета та підстав позову не знайшли свого підтвердження під час здійснення касаційного провадження у справі, а посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18 не змінює змісту спірних правовідносин та не свідчить про нетотожність предмета та підстав позову у справах №813/2324/18 та №380/11595/20, що виключає можливість надання їм повторної правової оцінки судом.

53. Суд не бере до уваги доводи касаційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах від 20 травня 2020 року у справі №815/1226/18, від 14 липня 2020 року у справі №160/10737/19 та від 30 липня 2020 року у справах №461/5775/16-а, №802/798/18-а, оскільки у вказаних судових рішеннях відсутні висновки щодо застосування пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, на підставі якого суд апеляційної інстанції закрив провадження у справі №380/11595/20.

54. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що станом на день звернення до суду із позовом у цій справі було таке, що набрало законної сили, судове рішення у справі між тими ж самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав, у зв`язку з чим існували підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

55. Аналогічна правова позиція щодо тлумачення пункту 4 частини першої статті 238 КАС України викладена у постановах Верховного Суду від 6 квітня 2020 року у справі №766/4587/16-а, від 6 жовтня 2021 року у справі №520/16416/2020, від 26 жовтня 2021 року у справі №420/14439/20 та від 9 лютого 2022 року у справі №420/14441/20.

56. Зазначена практика Верховного Суду є релевантною до спірних правовідносин. Відступ від правової позиції, викладеної Верховним Судом у зазначених постановах, не здійснювався.

57. Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

58. У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

59. Рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскарженому судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Висновки щодо розподілу судових витрат

60. Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 6 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді: Н.В. Коваленко

Т.Г. Стрелець