Справа № 140/2307/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2022-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року ЛуцькСправа № 140/2307/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ УПФ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 15.02.2022 № 36 про відмову в проведенні перерахунку та зобов`язання зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в податкових органах з 02.11.1992 по 25.06.2013, з 29.12.2013 по 29.12.2000; зобов`язати призначити та виплачувати пенсію державного службовця згідно Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХII від 16.12.1993 з врахуванням довідок № 242/к/03-20-10-02-12 та № 245/к/03-20-10-02-12, виданих ГУ ДПС у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу 12.07.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.01.2021 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Рішенням УПФ у Волинській області від 15.02.2022 № 36 їй відмовлено у переході на пенсію за ст.37 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю стажу державної служби 20 років для її призначення, так як періоди роботи на посадах, де були присвоєні персональні чи спеціальні звання не можуть бути зараховані до державної служби.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки відповідачем неправомірно не зараховано до державної служби період її роботи на посадах в податкових органах з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020, які відповідно до вимог чинного законодавства повинні бути зараховані до державної служби. З врахуванням викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції вказав, що за результатами розгляду заяви позивача про переведення її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» прийнято рішення про відмову, оскільки в позивача не було на це права та необхідного стажу.

Зазначає, що ст. 90 Закону України «Про державну службу» №889-VIII (далі - Закон №889-VIII) визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно з пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону визначено за яких умов може бути призначено пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» №3723. Даним Законом було визначено категорії посад, перебування на яких було віднесено до посад державної служби. У позивача відсутні підстави для зарахування до державної служби періоду її роботи в податкових органах на посадах, коли їй були присвоєні персональні чи спеціальні звання. Тому, виходячи із наведеного, періоди роботи позивача в податкових органах з 02.11.1992 по 24.06.2013 та з 30.12.2013 по 29.12.2020 не можуть бути зараховані до стужу державної служби. З врахуванням зазначеного вказує на те, що при прийняття оскаржуваного рішення, ГУ ПФУ у Волинській області діяло правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у Пенсійному фонді як одержувач пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

28.01.2022 позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно даних трудової книжки ОСОБА_1 зазначено такі періоди роботи:

- з 31.07.1979 по 25.10.1979 - економіст державних доходів районного фінансового управління виконавчого комітету Ківерцівської районної ради народних депутатів;

- 26.10.1979 по 14.09.1980 - економіст державних доходів районного фінансового управління виконавчого комітету Рожищенської районної ради народних депутатів;

- з 15.09.1980 по 30.03.1986 - ревізор - інспектор державних доходів районного фінансового управління виконавчого комітету Рожищенської районної ради народних депутатів;

- з 31.03.1986 по 15.05.1988 - заступник завідуючого і начальника державних доходів районного фінансового управління виконавчого комітету Рожищенської районної ради народних депутатів;

- з 16.05.1988 по 28.06.1990 - старший ревізор-інспектор державних доходів районного фінансового управління виконавчого комітету Рожищенської районної ради народних депутатів;

- з 29.06.1990 по 02.01.1994 - заступник начальника - начальник зведеного відділу оподаткування Державної податкової інспекції по Рожищенському району.

02.11.1992 присвоєно звання радника податкової служби III рангу;

- з 03.01.1994 по 24.06.2013 працювала на різних посадах в податкових органах, а саме Рожищенської ДПІ, Рожищенського відділення Луцької ОДПІ, Ківерцівської МДПІ;

14.01.1994 прийняла Присягу державного службовця;

- з 25.06.2013 по 16.12.2014 - головний державний ревізор -інспектор Рожищенського відділення Ківерцівської МДПІ;

26.06.2013 присвоєно 13 ранг державного службовця;

30.12.2013 присвоєно спеціальне звання радник податкової та митної справи III рангу;

- з 17.12.2014 по 29.12.2020 працювала на різних посадах в податкових органах;

08.09.2019 присвоєно звання радника податкової служби II рангу;

21.09.2020 присвоєно 5 ранг державного службовця;

29.12.2020 припинено державну службу та звільнено з посади відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України «Про державну службу» та п.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 15.02.2022 № 36 ОСОБА_1 було відмовлено в переведенні її на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Із змісту даного рішення вбачається, що відповідачем не зараховано до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах у податкових органах, у зв`язку з чим у неї відсутні 20 років стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «По державну службу» № 3723. Зокрема, не було зараховано періоди роботи позивача в податкових органах з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020, коли їй було присвоєно спеціальні звання радника податкової служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723 (далі - Закон від 16.12.1993 №3723), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до цього закону.

Так, відповідно до частини 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723 на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Механізм обчислення стажу державної служби визначений Порядком обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі - Порядок №229).

Пунктом 4 Порядку №229 встановлено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини 2 статті 46 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу".

Так, статтею 46 цього Закону визначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посадах на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

У пункті 6 Порядку також зазначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Системний аналіз цих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію, відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу", є досягнення такими особами певного віку та наявність відповідного страхового стажу. При цьому, зазначений вік визначається положеннями ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, до 01.05.2016 право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016 відповідно до ст. 90 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Разом з тим, законодавець визначив певні умови за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" №3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону від 10.12.2015 № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії, відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" №3723 після 01.05.2016, є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону від 16.12.1993 №3723 і Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме щодо віку, стажу державної служби або стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом встановлено, що відповідачем, враховуючи дані трудової книжки позивача, не було зараховано періоди роботи ОСОБА_1 в податкових органах в періоди, коли їй було присвоєно спеціальні звання, а відтак, відсутні 20 років стажу на посадах віднесених до певної категорії, то право на пенсію відсутнє.

З приводу умов призначення пенсії державним службовцям по Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, суд вже зазначав вище.

Щодо зарахування стажу роботи позивача на посадах у податкових органах з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020, коли їй було присвоєно спеціальні звання радника податкової служби до державної служби, що дає право на пенсію державного службовця, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 37 Закону від 19.12.1993 № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

В пункті 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII від 10.12.2015 визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу".

Як зазначалося судом вище, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом (до 01.05.2016) обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 03.04.1994 № 283 (далі - Порядок №283).

Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) (в тому числі): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. […].

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у Виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII Про державну податкову службу в Україні (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.

Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абзацами першим, другим пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

В постанові від 22.10.2013 у справі № 21-340а13 (№ рішення в ЄДРСР 35667359) Верховний Суд України з посиланням на норми Закону № 509-XII вказав, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже, перебувають на державній службі та є державними службовцями.

В зазначеній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Також колегія суддів в постанові зазначила, що розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 № 503-р Про віднесення посад працівників місцевих державних податкових адміністрацій до відповідних категорій посад державних службовців не є підставою для відмови у зарахуванні до стажу державної служби періоду служби у податкових органах посадових осіб, які мають спеціальне звання, оскільки зазначений акт виданий для врегулювання правового статусу працівників цих органів, що не мають спеціальних звань, та не змінює правового статусу посадових осіб податкових органів, які такі звання мають.

Частиною другою статті 46 Закону № 889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, пунктом 5 Порядку 229 визначено, що стаж державної служби обчислюється у днях, місяцях і роках.

У зв`язку з чим висновок відповідача стосовно того, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання - не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, є невірним, оскільки суперечать нормам діючого законодавства.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в податкових органах, коли їй було присвоєно спеціальне звання в період з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020 зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Отже, станом на 28.01.2022 стаж роботи позивача на вищезазначених посадах, які дають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» складав більше 20 років.

З врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу державної служби позивача її роботу в податкових органах, коли їй було присвоєно спеціальне звання та відмовлено в переведенні на пенсію, відповідно до Закону України "Про державну службу № 3723- XII від 16.12.1993 на підставі поданої заяви від 28.01.2022, а відтак оскаржуване рішення ГУ УПФ у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку ОСОБА_1 від 15.02.2022 № 36 є протиправним та таким що підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності прийнятого рішення щодо відмови позивачу в переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Що стосується вимоги позивача про призначення пенсії за ст. 37 Закону України «Про державну службу», то суд зазначає наступне.

Частинами 2, 3 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Тобто, за змістом даних норм, пенсія призначається один раз, а у разі набуття права особою на інший вид пенсії приймається відповідне рішення про переведення на інший вид пенсії.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується учасниками справи позивачу призначена пенсія по віку з 12.07.2021, а тому з врахуванням викладеного та вимог ст. 245 КАС України належним способом захисту порушеного права буде зобов`язання ГУ УПФ у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020 в податкових органах та здійснити переведення на пенсію державного службовця відповідно 3акону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII,) з врахуванням вказаного стажу, з 28.01.2022.

Що стосується позовної вимоги позивача про виплату пенсії позивачу відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» із врахуванням довідок про заробітку плату №242/к/03-20-10-02-12 і №245/к/03-20-10-02-12 від 25.01.2022 виданих ГУ ДПС у Волинські області, то вона задоволенню не підлягає враховуючи наступне.

Приймаючи рішення від 15.02.2022 № 36 відповідач відмовив позивачу у переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу роботи на посадах державної служби. Сам перерахунок пенсії державного службовця проведений не був. Відтак, спору щодо врахування сум, зазначених у вказаних довідках, що враховуються для обрахунку пенсії на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало. Відсутні підстави вважати, що права позивача при здійсненні такого перерахунку будуть порушені. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, то відповідно питання врахування вказаних довідок про розмір заробітної плати ОСОБА_1 є передчасним.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Предметом позову є три взаємопов`язані вимоги немайнового характеру, які хоч і задоволені частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу судових витрат застосовано і Верховним Судом при вирішенні зразкової справи №620/1116/20.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач за подання даного позову сплатила судовий збір в сумі 1984,80 грн., що підтверджується квитанцією від 18.02.2022 № 0.0..1. Однак, суд звертає увагу, що відповідно до вимог Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду даного позову предметом якого є три взаємопов`язані вимоги немайнового характеру, позивачу необхідно було сплатити судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Проте, позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Отже, питання про повернення судового збору, сплаченого в більшому розмір, ніж встановлено законом, а саме в сумі 992,40 грн. може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений згідно з квитанцією від 18.02.2022 № 0.0..1 (а с. 9) в сумі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у проведенні перерахунку пенсії від 15.02.2022 № 36.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 02.11.1992 по 25.06.2013 та з 29.12.2013 по 29.12.2020 в податкових органах та здійснити переведення на пенсію державного службовця відповідно 3акону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (на підставі Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII,) з врахуванням вказаного стажу, з 28.01.2022.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ).

Суддя Р.С. Денисюк