Справа № 380/1621/22
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/1621/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/1621/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом, в якому просить:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він перебуває на пенсійному обліку як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаж позивача 44 роки 20 днів. Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про виплату йому грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком з врахуванням його стажу роботи по спеціальності, який дає право на виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню. Однак відповідач у задоволенні заяви позивача відмовив.

Згідно ухвали про відкриття провадження відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву з дати отримання ухвали про відкриття провадження. Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 26.02.2022 року, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч. 6 ст. 162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 18 лютого 2022 року у даній справі було відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Судом встановлені наступні обставини:

03.06.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про виплату йому грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій за віком з врахуванням його стажу роботи по спеціальності, який дає право на виплату грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню.

У листі від 23.06.2021 року № 7607-6893/Н-52/8-/21 у відповідь на звернення позивача відповідач зазначив, що ним скеровано лист від 15.06.2021 року № 14955/53-16 про проведення зустрічної перевірки достовірності видачі довідки відділом освіти Турківської РДА, а також уточнення періодів роботи на посадах, що дозволяють призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій.

У листі від 11.08.2021 № 1300-5223-8/71326 відповідач повідомив, що по наявних документах за вищевказані періоди трудової діяльності не підтверджується робота позивача на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи.

21.08.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області із заявою щодо призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних його пенсій та надав додаткові документи.

Листом від 08.09.2021 року № 12640-12400/Н-52/8-1300/21 позивачу відмовлено у призначенні та виплаті грошової компенсації відповідно до п. 7-1 «Прикінцевих положень» Закону - 1058, оскільки у позивача відсутній необхідний 35-річний стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При ньому, відповідач вважає, що періоди роботи з 25.08.1989 по 28.02.1991 та з 13.06.1991 по 17.03.2005 на посаді заступника директора Завадівського загальноосвітнього навчального закладу не можуть бути враховані до страхового стажу, що дає право на пенсію за вислугу років.

Згідно записів у трудовій книжці позивача:

- 15.08.1985 року позивача було призначено на посаду вчителя фізичного виховання Лімнянської середньої школи (Наказ № 60 від 15.08.1980 року);

- 12.11.1982 року позивача було звільнено з посади вчителя фізичного виховання Лімнянської середньої школи у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії (Наказ № і .2 від 11.11.1982 року);

- 07.01.1983 року позивача було призначено на посаду вчителя фізичного виховання В-Гусинської середньої школи (Наказ № 7 від 07.01.1983 року);

- 26.08.1983 року позивача переведено з посади вчителя фізичного виховання В- Гусинської СШ на посаду вчителя історії Яблунівської середньої школи (Наказ № 85 в: і 26.08.1983 року);

- 15.08.1989 року позивача переведено з посади вчителя історії Яблунівської неповної середньої школи на посаду вчителя історії Завадівської середньої школи (Наказ № 482 від 14.08.1989 року);

- 25.08.1989 року позивача переведено з посади вчителя історії Завадівської неповної середньої школи на посаду заступника директора цієї ж школи (Наказ № 601 від 25.08.1989 року);

- 01.03.1991 року позивача переведено з посади заступника директора Завадівської неповної середньої школи на посаду директора цієї ж школи (Наказ № 209 від 11.09.1991 року);

- 13.06.1991 року позивача переведено з посади директора Завадівської неповної середньої школи на посаду заступника директора цієї ж школи (Наказ № 468 від 14.06.1991 року);

- 18.03.2005 року позивача переведено з посади заступника директора на посаду директора цієї ж школи (Наказ № 140 від 21.03. 2005 року);

- 24.06.2020 року переведено з безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір на посаді директора Завадівського НВК (Наказ № 75 від 09.06.2020 року).

У наказі № 482 від 14.08.1989 року зазначено, що ОСОБА_1 переведено з посади вчителя історії і географії Яблунівської ВШ на цю ж посаду Завадівської ВШ з 15.08.1989 року.

Наказом № 601 від 28.08.1989 року ОСОБА_1 призначено на посаду заступника директора на 0,5 ставки Завадівської ВШ з 25.08.1989 року.

У Наказі № 209 від 11.03.1991 року ОСОБА_1 переведено з посади заступника директора Завадівської НСШ на посаду директора цієї ж школи з 01.03.1991 року.

На підставі наказу № 468 від 14.06.1991 року позивача переведено з посади директора Завадівської НСШ на посаду заступника директора цієї ж школи.

На підставі наказу № 161 у зв`язку з тим, що заступник директора Завадівської СШ ОСОБА_1 переведений на посаду директора цієї ж школи перетарифіковано його уроки з 18.03.2005 року.

Отже, до 18.03.2005 року ОСОБА_2 працював і на посаді вчителя історії та географії, і на посаді заступника директора (0,5 ставки).

Згідно довідки виданої відділом освіти Турківської районної державної адміністрації ОСОБА_1 про те, що в період з 25.08.1989 року по 28.02.1991 року дійсно працював на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Завадівської загальноосвітньої школи, відповідно наказу по відділу народної освіти Турківського райвиконкому №601 від 28.08.1989 року, а також перебував на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Завадівської ЗОШ І-ІІ в період з 13.06.1991 року по 18.03.2005 року. Підстава-наказ по відділу освіти Турківського райвиконкому №468 від 14.06.1991 року.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправними дії відповідача, які порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

згідно з ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до статті 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Таким чином, чинними нормами законодавства на момент роботи позивача на посадах заступника директора, а також вчителя історії і географії, було передбачено, що такий період його роботи зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пенсію за вислугу років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, до яких, зокрема, віднесено посади директора, їх заступників з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичноїнавчальної-роботи; вчителів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).

Відповідно п. 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з п. 5 цього Порядку грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Відповідно до п. 6 вказаного Порядку для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на день її призначення.

Положеннями п. 7 вказаного Порядку виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Враховуючи вище наведене, суд зазначає, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального стажу роботи на певних, визначених законодавством, посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної або комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3 Інструкції ).

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації здійснено з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах. Відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо неврахування трудового стажу позивачки вказаного у її трудовій книжці, з підстав того, що вона заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок (відсутність на першій сторінці печатки підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка).

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відтак, враховуючи, що в трудовій книжці НОМЕР_2 містяться записи про періоди роботи з 25.08.1989 по 28.02.1991 та з 13.06.191 по 17.03.2005, а також беручи до уваги, що неточність записів не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача,та те що дані періоди роботи підтверджені довідкою виданою відділом освіти Турківської районної державної адміністрації, суд доходить висновку, що ці періоди роботи не зараховані до загального стажу безпідставно.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що у позивача наявний спеціальний педагогічний стаж, його посади відносяться до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримував будь-яку пенсію, а тому він має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задоволити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності до п.7-1 розділу XV Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1587,84 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 09.05.2022 року.

Суддя Гавдик З.В.