Справа № 260/3476/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-05-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/3476/21 пров. № А/857/1481/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року (головуючий суддя: Микуляк П.П., місце ухвалення - м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Державної казначейської служби України в Закарпатській області про стягнення заборгованості,
встановив:
ОСОБА_1 , 10.08.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на його користь заборгованість з пенсійних виплат у розмірі 99840,43 грн.

Обґрунтовує позов тим, що на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/1294/21 від 21.05.2021, яке набрало законної сили 22.06.2021, ГУ ПФУ в Закарпатській області здійснило йому перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі виданої довідки № 18 від 02.03.2021. Згідно листа відповідача, різниця пенсії за минулий час за період 01.04.2019 по 31.07.2021 в розмірі 99840,43 грн буде виплачено після надходження коштів до Державного бюджету. Позивач вважає, що відсутність бюджетних асигнувань, не може бути підставою для відмови у виплаті пенсії у повному обсязі, оскільки така гарантована законом, відтак заборгованість з пенсійних виплат підлягає стягненню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке є необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження та відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 (справа № 260/1294/21) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області було задоволено:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на підставі наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ХР16779, для перерахунку пенсії з урахуванням відповідних сум оновленого грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 квітня 2019 року, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, згідно з довідкою Управління ДСНС України у Закарпатській області № 18 від 02.03.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 07.07.2021 № 0700-0307-8/26055 відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення у справі № 260/1294/21 від 21.05.2021 відповідач здійснив перерахунок пенсії з 01.04.2019. Крім того, повідомили, що різниця в пенсії за минулий час за період з 01.04.2019 по 31.07.2021 складає 99840,43 грн. та буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету України.

Оскільки відповідач на виконання судового рішення та здійсненого на підставі цього рішення перерахунку пенсії не виплатив заборгованість пенсійного забезпечення, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення такої заборгованості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним та дійшов висновку, що суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду, шляхом ухвалення нового судового рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що підставою для звернення до суду у розглядуваних спірних правовідносинах, була незгода позивача із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області під час виконання рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 260/1294/21.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Статтею 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Розділ IV КАС України врегульовує процесуальні питання пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім цього, необхідно зазначити, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу. (ч. 6 ст. 383 КАС України).

Аналіз наведених вище норм права, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача, на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутися до суду в порядку судового контролю за виконанням судового рішення (ст. 382 КАС України) або із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання такого рішення суду (ст. 383 КАС України), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, вимога позивача про стягнення заборгованості пенсійних виплат в розмірі 99840,43 грн, яка виникла у зв`язку рішеннями, діями чи бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, які вчинені (не вчинені), на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 260/1294/21, яке набрало законної сили, не може розглядатися в окремому провадженні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем не надано доказів вчинення дій щодо отримання виконавчого листа для примусового виконання рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 260/1294/21 або звернення із заявами в порядку ст. ст. 382 КАС, 383 КАС України.

Отже, проаналізувавши предмет спору у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 260/1294/21, яким зокрема, зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 .

Таким чином, за встановлених обставин, в контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про стягнення заборгованості пенсійних виплат в розмірі 99840,43 грн, яка виникла у зв`язку рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, які вчинені (не вчинені), на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі № 260/1294/21, яке набрало законної сили. Однак, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, що у свою чергу, унеможливлює задоволення позову у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у КАС України наявні спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, що виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання нового позову, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд
постановив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2021 року у справі № 260/3476/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш